ПОСТАНОВА
Іменем України

12 березня 2019 року 
м. Київ
справа №810/2728/15
касаційне провадження №К/9901/19564/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015 (головуючий суддя - Борисюк Л.П., судді: Петрик І.Й., Собків Я.М.) у справі № 810/2728/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» звернулось до суду з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 09.04.2015            № 0000843903 та рішення від 09.04.2015 № 8996/0042/2810 про застосування фінансових санкцій.
Київський окружний адміністративний суд постановою від 29.07.2015 у задоволенні адміністративного позову відмовив. 
Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 29.09.2015 постанову Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 скасував у частині відмови в задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення від 09.04.2015 № 8996/0042/2810 про застосування фінансових санкцій та прийняв нову, якою позов у цій частині задовольнив. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишив без змін. 
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступник Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників) оскаржив його в касаційному порядку. 
В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015 та прийняти нову - про повну відмову в задоволенні позовних вимог. 
В обґрунтування своїх вимог Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (правонаступник Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників) посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме: підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 11, 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 7, 9, 69, 86, 138, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції).
При цьому зазначає, що в додатку № 1 (акт опису залишків продукції без наявності марок акцизного податку встановленого зразка) до акта перевірки від 27.03.2015            № 0042/28-10/39-30/32294926 та на третій сторінці самого акта міститься інформація щодо назви алкогольного напою, міцності, місткості, цукру, ємкості, виробника продукції та ціни реалізації. Відтак, на переконання органу доходів і зборів, оскаржуване рішення від 09.04.2015 № 8996/0042/2810 про застосування фінансових санкцій прийнято законно та скасуванню не підлягає.  
Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено фактичну перевірку магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ,                                         вул. Дорогожицька, 2, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд», за результатами якої складено акт від 27.03.2015 № 0042/28-10/39-30/32294926.
За її наслідками встановлено, зокрема, порушення позивачем статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995            № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на зберігання алкогольного напою, не позначеного маркою акцизного податку встановленого зразка, а саме: вина ординарного, столового, напівсолодкого, червоного «Ізабелла Чорноморська» (спирт 9 - 12 %, цукор 3,0 - 5,0 % мас., об'єм                1 дм. куб., виробник Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин») за ціною реалізації 22,99 грн.
На підставі зазначеного акта перевірки відповідачем, у тому числі прийнято рішення від 09.04.2015 № 8996/0042/2810, згідно з яким застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.
За правилами статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством. 
Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) марка акцизного           податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Згідно з пунктом 12 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), зберігання та реалізація алкогольних напоїв, крім алкогольних напоїв з вмістом спирту етилового від 1,2 до 8,5 відсотка об'ємних одиниць, вироблених в Україні, дозволяється тільки за наявності марки акцизного збору встановленого зразка на пляшці або на іншій тарі згідно із законодавством.
Відповідно до пункту 228.9 статті 228 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідальність за недодержання порядку маркування, продажу алкогольних напоїв і тютюнових виробів, несплату чи несвоєчасну сплату податку несуть виробники (замовники), імпортери, продавці таких товарів та їх посадові особи відповідно до закону.
Згідно з частиною другою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.
Водночас необхідною умовою для притягнення до юридичної відповідальності є встановлення складу правопорушення як сукупності об'єктивних та суб'єктивних ознак, що характеризують діяння як правопорушення, зокрема встановлення вини.
Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в суді апеляційної інстанції) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
В акті перевірки від 27.03.2015 № 0042/28-10/39-30/32294926 посадовими особами органу доходів і зборів зазначено, що в магазині позивача за адресою: м. Київ, вул. Дорогожицька, 2, зберігався з метою реалізації алкогольний напій, не позначений маркою акцизного податку встановленого зразка, а саме: вино ординарне, столове, напівсолодке, червоне «Ізабелла Чорноморська» (спирт 9 - 12 %, цукор 3,0 - 5,0 % мас., об'єм 1 дм. куб., виробник Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський завод класичних вин») за ціною реалізації 22,99 грн.
Однак, на підтвердження цих доводів суб'єктом владних повноважень, як з'ясовано судом апеляційної інстанції, не подано жодних доказів того, що його посадовими особами проводилась виїмка чи фотографування товару, який зберігався позивачем з порушенням законодавства.
Акт перевірки не містить достатньої інформації, яка дозволяє встановити факт порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фоззі-Фуд» правил маркування алкогольних виробів, з огляду на відсутність будь-якої деталізації виявленого порушення, повних реквізитів оглянутої продукції, опису дій, вчинених ревізорами в ході фактичної перевірки.
Складання посадовими особами органу доходів і зборів акта фактичної  перевірки із відображенням у ньому лише твердження щодо відсутності марки акцизного податку є недостатнім і повинно здійснюватись шляхом повного фіксування та збирання всіх необхідних доказів на підтвердження таких обставин, у тому числі шляхом фіксування місця правопорушення (здійснення господарської діяльності) фото- або відеозасобами, відібрання зразків продукції, детального опису порушників, а також обставин, що перешкоджали таким діям, у разі якщо вони мали місце.
Утім, посадові особи відповідача під час перевірки вказаними правами не скористались, докази на підтвердження обставин, які зазначені в акті перевірки, в судовому процесі не представили. 
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суд апеляційної інстанції не допустив порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосував норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін. 
У частині залишення постанови Київського окружного адміністративного суду від 29.07.2015 без змін рішення суду апеляційної інстанції особами, які беруть участь у справі, не оскаржується, а тому відсутні підстави для надання правового аналізу відповідним висновкам суду в рамках даного касаційного провадження.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2015 у справі           № 810/2728/15 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                            Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк