Постанова
Іменем України
 
13 березня 2019 року 
м. Київ
 
справа № 619/3963/14-ц
провадження № 61-13152св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Пророка В.В.,
Штелик С. П.,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5,та публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Хорошевського О. М., Кіся П. В., Кружиліної О. А.,
 
учасники справи:
позивач-відповідач - публічне акціонерне товариство «РайффайзенБанк Аваль»,
відповідач-позивач - ОСОБА_4,
третя особа-позивач - ОСОБА_8,
особа, яка не брала участі у справі - публічне акціонерне товариство «Кристалбанк»
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
У серпні 2014 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_8, про звернення стягнення на заставне майно.
 
Позовна заява мотивована тим, що 03 листопада 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк) та ОСОБА_8 було укладено генеральну кредитну угоду № 07-01-180-08, до якої вносились зміни шляхом укладання договорів про внесення змін від 25 червня 2010 року №1, від 09 грудня 2010 року №2. Того ж дня відповідно до генеральної кредитної угоди від 03 листопада 2008 року № 07-01-180-08 між Банком та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0807-08, згідно якого позичальнику надано кредит у розмірі 925 300,00 грн з встановленою відсотковою ставкою 21,5 % річних строком до 02 листопада 2018 року. До кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 вносились зміни шляхом укладення додаткового договору від 24 листопада 2008 року № 1, додаткової угоди від 
03 липня 2009 року № 2, додаткової угоди від 16 грудня 2009 року 
№ 3, додаткової угоди від 25 червня 2010 року № 4, додаткової угоди від 
29 червня 2010 року № 5, додаткової угоди від 09 грудня 2010 року № 6, додаткової угоди від 26 вересня 2011 року № 7. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 03 листопада 2008 року 
№ 010-2/07-01-0807-08, укладеним відповідно до генеральної кредитної угоди від 03 листопада 2008 року № 07-01-180-08, між Банком та ОСОБА_4, від імені якої, на підставі доручення, посвідченого 21 жовтня 2008 року Сярим С.С., консулом Генерального консульства України в Мюнхені, та зареєстрованого в реєстрі за №573/1495-2008 діяв громадянин України ОСОБА_10, 03 листопада 2008 року було укладено договір іпотеки №07-01-180/1-08, предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, а саме: приміщення готелю в літері «Б-3», загальною площею 343,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та процентів за користування ними позичальник не виконує, у зв'язку з чим у нього перед Банком виникла заборгованість, яка станом на 25 квітня 2014 року становить 851 985,53 грн, з них сума заборгованості за кредитом складає - 768 109,48 грн; прострочена сума заборгованості за кредитом складає - 86 722,02 грн; сума пені, нарахована за порушення строку погашення кредиту складає - З 253,68 грн; сума простроченої заборгованості по відсоткам складає - 77 676,99 грн; сума пені за порушення строку погашення відсотків складає - 2 945,38 грн. У зв'язку з невиконанням зобов'язань позичальником за кредитним договором, щодо погашення суми кредитів, нарахованих відсотків та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками, Банком 05 березня 
2014 року боржнику ОСОБА_8 та 06 березня 2014 року іпотекодавцю ОСОБА_4, були направлені вимоги про погашення всієї суми заборгованості, однак вони залишились без задоволення, кредитна заборгованість не погашена.
 
У зв'язку з викладеним Банк просив звернути стягнення на заставне майно - предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 листопада 2008 року 
№ 07- 01-180/1-08, а саме: приміщення готелю в літері «Б-3», загальною площею 343,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності громадянці України ОСОБА_4.
За рахунок грошових коштів, виручених від реалізації заставного майна, погасити заборгованість, яка виникла у позичальника ОСОБА_8 за кредитним договором № 010-2/07-01- 0807-08 від 03 листопада 2008 року у розмірі 1 446 771,16 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 768 109,48 грн; суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 380 873,45 грн; суми пені, нарахованої за порушення строку погашення кредиту - 144 583,74 грн; суми пені, нарахованої за порушення строку погашення відсотків - 153 204,49 грн.
 
Визначити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».
 
Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 
31 березня 2016 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено.
Звернуто стягнення на заставне майно - предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 листопада 2008 року № 07-01-180/1-08, а саме: приміщення готелю в літері «Б-3», загальною площею 343,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності громадянці України ОСОБА_4
 
Постановлено за рахунок грошових коштів, виручених від реалізації заставного майна, погасити заборгованість, яка виникла у позичальника ОСОБА_8 за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01- 0807-08 у розмірі 1 446 771,16 грн, яка складається з суми заборгованості за кредитом - 768 109,48 грн; суми нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом - 380 873,45 грн; суми пені, нарахованої за порушення строку погашення кредиту - 144 583,74 грн; суми пені, нарахованої за порушення строку погашення відсотків - 153 204,49 грн.
 
Визначено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу його на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».
 
Встановлено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки з прилюдних торгів встановлюється на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, в процедурі виконавчого провадження при підготовці до проведення прилюдних торгів.
 
Рахунок для сплати №290921074 в Харківській обласній дирекції «Райффайзен Банк Аваль» МФО 350589 код 23321095.
 
Вирішено питання щодо судових витрат.
 
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 18 липня 
2016 року заяву ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_11, про перегляд заочного рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 березня 2016 року задоволено.
 
Скасовано заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 31 березня 2016 року за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_8, про звернення стягнення на заставне майно.
 
У березні 2017 року ОСОБА_8 звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» про припинення правовідносин шляхом розірвання договору.
 
Позовна заява мотивована тим, що у 2008 році ОСОБА_8 міг підписати кредитний договір з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», оскільки в той період він шукав кредитні кошти та звертався до різних Банків, однак він не пам'ятає, що отримував будь-які кошти у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Вказує, що з наданих Банком документів вбачається, що на його ім'я були відкриті поточний рахунок № НОМЕР_1, позичковий рахунок № НОМЕР_2 та рахунок процентів 
№ НОМЕР_3, однак йому про них нічого не відомо, оскільки він їх ніколи не відкривав та ніяких комісій не сплачував. Також зазначає, що в матеріалах справи знаходиться висновок експертного-економічного дослідження від 
17 лютого 2017 року № 1744 ХНДІСЕ ім. зас. проф. Бакариуса, згідно якого сплата ОСОБА_8 комісії за відкриття рахунків, пов'язаних з отриманням та обслуговуванням кредиту за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08 не підтверджується; документально підтвердити відкриття АТ «Райффайзен Банк Аваль» ОСОБА_8 поточних та інших рахунків, пов'язаних з отриманням та обслуговуванням кредиту за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08, не надається за можливе. Вказує, що підписати кредитний договір та отримати гроші в Банку це дві різні події, крім того він ніколи не відкривав у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» ніяких рахунків та ніяких коштів не отримував, а Банк майже за два роки розгляду цієї справи не надав доказів на спростування цих фактів та висновку експерта.
 
У зв'язку з викладеним ОСОБА_8 просив визнати кредитний договір від 
03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08, укладений між ним та Банком розірваним; зобов'язання за цим кредитним договором припиненими.
 
У березні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання правовідносин припиненими.
 
Позовна заява мотивована тим, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання. Банком не надано належних доказів, які б підтверджували факт отримання ОСОБА_8 кредитних коштів, оскільки матеріали справи не містять жодного касового документа за підписом позичальника. Вказує, що оскільки Банком не доведено факту виникнення основного зобов'язання за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08, то позовні вимоги Банку про звернення стягнення на предмет іпотеки є похідними від виконання основного зобов'язання, тому й задоволенню не підлягають. Вказує, що в матеріалах справи знаходиться висновок експертного-економічного дослідження від 17 лютого 2017 року № 1744 ХНДІСЕ ім. зас. проф. Бакариуса, згідно якого сплата ОСОБА_8 комісії за відкриття рахунків, пов'язаних з отриманням та обслуговуванням кредиту за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08 не підтверджується; документально не підтверджено відкриття АТ «Райффайзен Банк Аваль» 
ОСОБА_8 поточних та інших рахунків, пов'язаних з отриманням та обслуговуванням кредиту за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08; отримання позичальником готівкових коштів або інше використання коштів фізичною особою за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08 наданими на дослідження документами не підтверджується.
 
У зв'язку з викладеним та уточненими позовними вимогами ОСОБА_4 просила у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовити у повному обсязі та визнати договір іпотеки від 03 листопада 2008 року 
№ 07-01-180/1-80, який укладено між Банком та ОСОБА_4 розірваним, а зобов'язання за цим іпотечним договором припиненими.
 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВИХ РІШЕНЬ
 
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 серпня 
2017 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_8 та ОСОБА_4 задоволено. 
Визнано кредитний договір №010-2/07-01-0807-08 від 03 листопада 2008 року, укладений між кредитором ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_8, розірваним.
 
Визнано зобов'язання за кредитним договором № 010-2/07-01-0807-08 від 
03 листопада 2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та 
ОСОБА_8, припиненими.
 
Визнано договір іпотеки №07-01-180/1-80 від 03 листопада 2008 року, укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4, розірваним, а зобов'язання за іпотечним договором №07-01-180/1-80 від 03 листопада 2008 року припиненими.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що боржник за кредитним договором від 03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08, не заперечує, що він міг підписувати оспорюваний кредитний договір, однак грошей він у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» не отримував, а позивач в порушення вимог статтей 59, 60 ЦПК України 2004 року не надав до суду доказів на спростування доводів боржника та підтвердження своїх позовних вимог. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_8 підлягають задоволенню на підставі частини першої статті 1051 ЦК України, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають задоволенню на підставі частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку».
 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Кристалбанк» задоволено частково, скасовано рішення суду першої інстанції від 21 серпня 2017 року та ухвалено нове рішення.
 
У задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та зустрічних позовів ОСОБА_8, ОСОБА_4 відмовлено.
 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що рішенням суду першої інстанції порушенні права та інтереси ПАТ «Кристалбанк», якого не було залучено до участі у справі, оскільки відповідно до договору факторингу, укладеного 24 травня 2017 року до нього перейшло право вимоги за оспорюваними у справі кредитними договорами, у зв'язку з чим ПАТ «Кристалбанк» стало новим кредитором у справі. Оскільки судом першої інстанції не було залучено до участі у розгляді справи ПАТ «Кристалбанк», оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
 
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ПАТ «Кристалбанк», у якій Банк, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про звернення стягнення на предмет іпотеки та направити справу в цій частині до суду апеляційної інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не вирішив питання про заміну сторони у справі, а саме позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ПАТ «Кристалбанк» на підставі наданих ним документів. Суд апеляційної інстанції в порушення вимог закону розглядаючи їх апеляційну скаргу по суті позовних вимог, не перевіривши матеріалів справи в межах заявлених позовних вимог і заперечень, наданих до суду першої інстанції, відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
 
У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, подана представником ОСОБА_5, у якій вона, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції повинен був відмовити у відкритті апеляційного провадження ПАТ «Кристалбанк», у звязку з пропуском ним строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Також вказано, що суд апеляційної інстанції взагалі не розглядав справу по суті, не надавав будь-яких оцінок доказам, встановленим судом першої інстанції, та не досліджував матеріали справи, а лише посилаючись на частину першу 
статті 37 ЦПК України 2004 року дійшов висновку, що у задоволенні первісного та зустрічного позовів необхідно відмовити.
 
АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
 
Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.
 
У березні 2018 року надійшла заява ПАТ «Кристалбанк» про заміну сторони у справі на її правонаступником.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.
 
З матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_8 було укладено генеральну кредитну угоду 
№ 07-01-180-08.
 
25 червня та 09 грудня 2010 року було укладено договори про внесення змін до угоди №1 та №2.
 
03 листопада 2008 року у відповідності до генеральної кредитної угоди від 
03 листопада 2008 року № 07-01-180-08 між Банком та ОСОБА_8 укладено кредитний договір № 010-2/07-01-0807-08, згідно якого позичальнику надано кредит у сумі 925 300,00 гривень з відсотковою ставкою 21,5% річних строком до 02 листопада 2018 року.
 
До кредитного договору № 010-2/07-01-0807-08 вносились зміни шляхом укладення додаткового договору від 24 листопада 2008 року № 1, додаткової угоди від 03 липня 2009 року № 2, додаткової угоди від 16 грудня 2009 року № 3, додаткової угоди від 25 червня 2010 року № 4, додаткової угоди від 29 червня 2010 року № 5, додаткової угоди від 09 грудня 2010 року № 6, додаткової угоди від 26 вересня 2011 року № 7.
 
Наявність свого підпису на кредитному та додаткових договорах ОСОБА_8 не заперечує.
 
На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 
03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08, укладеним у відповідності до генеральної кредитної угоди від 03 листопада 2008 року № 07-01-180-08, між Банком та ОСОБА_4, від імені якої, на підставі доручення, посвідченого 21 жовтня 2008 року Сярим Є. С., консулом Генерального консульства України в Мюнхені, та зареєстрованого в реєстрі за № 573/1495-2008, діяв громадянин України ОСОБА_10, 03 листопада 2008 року укладено договір іпотеки 
№ 07-01-180/1-08, предметом якого є нерухоме майно, а саме: приміщення готелю в літері «Б-3», загальною площею 343,2 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
 
Станом на 26 січня 2016 року заборгованість за кредитним договором від 
03 листопада 2008 року № 010-2/07-01-0807-08 складає 1 446 771,16 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 768 109,48 грн; заборгованість за відсотками у розмірі 380 873,45 грн; пеня, розрахована за порушення зобов'язань щодо погашення тіла кредиту, у розмірі 144 583,74 грн; пеня, розрахована за порушення зобов'язань щодо погашення відсотків - 
153 204,49 грн.
 
Судом апеляційної інстанції було встановлено, що 24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» було укладено договір факторингу, згідно якого до ПАТ «Кристалбанк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 03 листопада 2008 року №010-2/07-01-0807-08 та іпотечним договором від 03 листопада 2008 року № 07- 01-180/1-80.
 
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, виходив з того, що оскільки судом першої інстанції було ухвалено рішення суду, яке впливає на законні права та інтереси нового кредитора ПАТ «Кристалбанк», який не був залучений до участі у справі, таке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та зустрічних позовів ОСОБА_8, ОСОБА_4
 
Разом з тим такий висновок суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам законодавства з огляду на таке.
 
Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).
 
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (частина друга статті 10 ЦПК України 2004).
 
Відповідно до статті 37 ЦПК України 2004 року у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.
 
Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив.
 
Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
 
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
 
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (частина друга статті 303 ЦПК України 2004 року).
 
Право апеляційного оскарження судових рішень у межах установлених статтею 294 ЦПК України 2004 року строків належить і правонаступнику сторони. У зазначених випадках на стадії апеляційного провадження питання про процесуальне правонаступництво вирішує суд апеляційної інстанції.
 
Суд апеляційної інстанції встановив та вбачається з матеріалів справи, що 
24 травня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Кристалбанк» було укладено договір факторингу, згідно якого до ПАТ «Кристалбанк» перейшло право вимоги за оспорюваними у справі договорами.
 
Однак, суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу в апеляційному порядку, встановивши, що після укладення договору факторингу між банками, ПАТ «Кристалбанк» став новим кредитором у спірних правовідносинах з 
ОСОБА_8 та ОСОБА_4, в порушення вимог частини першої статті 
37 ЦПК України 2004 року не залучив нового кредитора до участі у справі, як правонаступника позивача, чим позбавив останнього права користуватися процесуальними правами, передбаченими статтями 27, 31 ЦПК України 
2004 року, та помилково розглянув справу за апеляційною скаргою ПАТ «Кристалбанк», як особи, яка не брала участі у справі.
 
Таким чином, суд апеляційної інстанції порушив порядок залучення до участі у справі правонаступника позивача.
 
Отже, у порушення вимог статті 301 ЦПК України 2004 року апеляційний суд не вирішив питання про склад учасників справи, та помилково не залучив до участі у справі ПАТ «Кристалбанк» як правонаступника ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».
 
Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції в порушення вимог статей 
213, 214, 316 ЦПК України 2004 року на зазначені положення закону уваги не звернув, та не залучивши ПАТ «Кристалбанк» як правонаступника ПАТ «РайффайзенБанк Аваль», не з'ясував обставин справи та доведеність чи недоведеність позовних вимог.
 
Усунути ці недоліки судового розгляду на стадії касаційного перегляду в силу процесуальних повноважень суду касаційної інстанції неможливо, тому судові рішення підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
 
Відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Оскільки оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України 2004 року та ухвалене з порушенням норм процесуального права, відповідно до пункту 1 частини третьої та четвертої статті 411 ЦПК України таке підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційні скарги ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5,та публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» задовольнити частково.
 
Рішення Апеляційного суду Харківської області від 24 жовтня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий     Судді | В. С. Висоцька     А. О. Лесько     С. Ю. Мартєв     В. В. Пророк     С. П. Штелик