Постанова
Іменем України
 
20 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 318/2896/16-ц
провадження № 61-27185св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Стрільчука В. А.,
суддів:                Кузнєцова В. О.,                                             Погрібного С. О.,
                             Ступак О. В. (суддя-доповідач),                  Усика Г. І.,
 
учасники справи: 
позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_3,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 січня 2017 року у складі судді Комишньої Н. І. та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2017 року у складі колегії суддів: Бєлки В. Ю., Воробйової І. А., Трофимової Д. А.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.
 
Позовна заява мотивована тим, що 10 червня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2 100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
 
Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифами банку та є договором приєднання.
 
У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на 28 листопада 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 30 885,50 грн, яка складається із: 2 304,29 грн - заборгованість за кредитом, 23 292,50 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 341,78 грн - заборгованість за пенею та комісією, 
500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1 446,93 грн - штраф (процентна складова).
 
Посилаючись на зазначені обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 885,50 грн за кредитним договором 
від 10 червня 2013 року б/н.
 
Заочним рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області 
від 03 січня 2017 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором від 10 червня 
2013 року б/н у сумі 30 885,50 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань виникла заборгованість за кредитним договором, що є підставою для стягнення кредитної заборгованості з відповідача.
 
Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 січня 2017 року залишено без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, враховуючи, що судом застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та відповідають фактичним обставинам справи.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У серпні 2017 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 03 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області 
від 06 липня 2017 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу направити на новий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги неправильним застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд помилково визначив неявку відповідача у судове засідання без поважних причин, оскільки, з'явившись 03 січня 2017 року на засідання, він не зміг процесуально правильно оформити заяву про відкладення розгляду справи, а визнання неявки відповідача позбавила його передбаченого цивільним законодавством права надати суду докази, які підтверджують факт неплатоспроможності, адже крім пенсії з інвалідності у відповідача немає інших джерел існування. Крім того, нарахована сума пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором кредиту є неспівмірною із розміром заборгованості за кредитом та суду не надано будь-яких доказів про негативні наслідки для позивача через прострочення виконання зобов'язання.
 
Станом на час розгляду вказаної справи у Верховному Суді від інших учасників справи не надходило відзивів на касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі.
 
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У травні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказану цивільну справу передано до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 січня 2019 року зазначену справу призначено до судового розгляду.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
 
Позиція Верховного Суду
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 10 червня 2013 року б/н відповідач отримав кредит у розмірі 2 100,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки.
 
Відповідно до умов укладеного договору, який складається із заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою, тарифами банку та є договором приєднання.
У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у результаті чого станом на 28 листопада 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 30 885,50 грн, яка складається із: 2 304,29 грн - заборгованість за кредитом, 23 292,50 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3 341,78 грн - заборгованість за пенею та комісією, 
500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1 446,93 грн - штраф (процентна складова).
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, що призвело до виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню з позичальника.
 
Однак із указаними висновками судів у повному обсязі не можна погодитися з огляду на таке.
 
Нормативно-правове обґрунтування
 
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків (стаття 11 ЦК України).
 
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.
 
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
 
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 131, 132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України 2004 року, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, розрахунків, з яких суд виходив при вирішенні позову, зокрема щодо грошових вимог (дослідження обґрунтованості, правильності розрахунку, доведеності розміру збитків, наявності доказів, що їх підтверджують). Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.
 
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції не встановив обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме: кінцевий термін виконання кредитного зобов'язання, який відповідає строку дії картки. Від визначення строку дії кредиту, залежить встановлення періоду, за який кредитор має право нараховувати відсотки за кредитом, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. 
 
Ухвалюючи оскаржуване рішення, апеляційний суд в силу своїх повноважень не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не встановив повно фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, враховуючи предмет і підстави поданого позову, а також характер спірних правовідносин, не надав належну оцінку усім наявним у справі доказам.
 
Без з'ясування вказаних обставин, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог та підстав, на які посилався позивач на їх обґрунтування, висновок суду про відмову у задоволенні позову не можна вважати обґрунтованим та таким, що відповідає завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішені справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права.
 
За приписами частин третьої, четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
Виходячи з викладеного, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалені у справі судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.
 
Заочне рішення Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області 
від 03 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 06 липня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                 В. А. Стрільчук
 
Судді:                                                                           В. О. Кузнєцов
 
                                                                                                           С.О. Погрібний
 
                                                                                     О.В. Ступак
 
                                                                                     Г. І. Усик