ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2019 року 
Київ
справа №428/11103/16-а
адміністративне провадження №К/9901/23346/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Гімона М.М.,  Мороз Л.Л., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Міронової Г.М.,  Сіваченка І.В., Чебанова О.О. від 19.04.2017 у справі №428/11103/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області,   ІНФОРМАЦІЯ_1   про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: 
- визнати за ним право на призначення та отримання пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до якого входить щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за участь в АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні;
- визнати протиправними дії (бездіяльність) ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) щодо невнесення до довідки від 05.11.2015 № 499/2 про додаткові види грошового забезпечення, які він отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби щомісячної додаткової винагороди, винагороди за участь в АТО, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні;
- визнати протиправними дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - ГУ ПФУ в Луганській області) щодо невиконання завдань покладених на нього п.п. 1, 3 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, яке затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 щодо здійснення контролю за призначенням і виплатою йому пенсії розмір якої обчислений з грошового забезпечення до якого не були включені щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за участь в АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні;
- визнати дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо обчислення розміру та виплати йому пенсії з грошового забезпечення без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за АТО, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які він отримував протягом останніх 24 місяців перед звільненням з військової служби, протиправними та такими, що порушують його права як людини передбачені ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області згідно з довідкою Луганського ОВК від 15.09.2016 № ВФЗ-652 про додаткові види грошового забезпечення, які він отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед звільненням з військової служби, призначити та виплачувати йому пенсію, у розмірі який обчислений з грошового забезпечення, до складу якого включені щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за участь в АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, які він отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби з 10.11.2015 року до змін у законодавчому регулюванні щодо розміру та строків нарахування пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області здійснити йому виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 10.11.2015 року;
- стягнути на його користь спричинену моральну шкоду в сумі 78300 грн з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України шляхом безпосереднього списання коштів з Єдиного казначейського рахунку;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області подати протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 267 КАС України.
Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 25 жовтня 2016 року, яка набрала законної сили, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Луганського ОВК щодо невнесення у довідку від 05.11.2015 № 499/2 певних відомостей залишено без розгляду.
Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 березня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. 
Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року скасовано постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 09 березня 2017 року та прийнято нову постанову про часткове задоволення позовних вимог.
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо обчислення  розміру та виплати позивачу пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за АТО, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових   питань, індексації та одноразової грошової допомоги при звільненні, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби.
Зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахунок пенсії позивача з 10.11.2015 року (з дати призначення пенсії) з урахуванням довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ВФЗ-651 від 15.09.2016 та виплатити різницю з урахуванням сплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація грошового забезпечення, винагорода за участь в антитерористичній операції, щомісячна додаткова грошова винагорода та одноразова грошова допомога при звільненні не входять до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, у зв`язку з тим, що вони мають тимчасовий, несистематичний характер, їх розміри не є фіксованими, тому вони не можуть бути враховані при призначенні пенсії військовослужбовцям. 
Заперечення та відзиви на касаційну скаргу не надходили.
Суд касаційної інстанції, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Відповідно до ч/ 1 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
З огляду на доводи касаційної скарги, яка не містить заперечень щодо судового рішення суду апеляційної інстанції в частині відмовлених позовних вимог, враховуючи, що позивачем судові рішення не оскаржені, тому підстави для перегляду судових рішень в частині відмовлених позовних вимог відсутні.
Перевіряючи правильність застосування судами норм матеріального права в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахунок та виплату пенсії, з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, щомісячної додаткової грошової винагороди, індексації грошового забезпечення, винагороди за участь в АТО та одноразової грошової допомоги при звільненні починаючи з 10 листопада 2015 року, колегія суддів касаційного суду виходить з такого.
Судами встановлено, що позивач з 10.11.2015 перебуває на обліку в  ГУ ПФУ в Луганській області як отримувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 11.04.2016 позивача переведено на пенсію за вислугу років за вказаним Законом. При обчисленні пенсії позивача враховано такі види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років та додаткові види грошового забезпечення, до яких щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за участь в АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні не ввійшли. 
24 березня 2016 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної йому пенсії з дня її призначення з урахуванням середнього розміру додаткових видів грошового забезпечення відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ВФЗ-104 від 19.02.2015.
Згідно з довідкою № ВФЗ-104 від 19.02.2016 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення та винагороди, з яких було сплачено єдиний соціальний внесок, виданої Луганським обласним військовим комісаріатом на ім`я позивача сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, з яких сплачено єдиний соціальний  внесок, становить 222420,32 грн та складається з посадового окладу, окладу за військове звання, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань, надбавки за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, щомісячної додаткової грошової винагороди, винагороди за участь в АТО та премії.
13 квітня 2016 року ГУ ПФУ в Луганській області листом повідомило позивача про те, що призначена йому пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 10.11.2015 обчислена з розміру грошового забезпечення з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим званням та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. 
22 вересня 2016 року позивач звернувся до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної йому пенсії згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з врахуванням середнього розміру додаткових видів грошового забезпечення в сумі 12851,80 грн. (308443,22/24=12851,80) відповідно до довідки   ІНФОРМАЦІЯ_1  № ВФЗ-652 від 15.09.2016 року з дня її призначення.
Згідно з довідкою про грошове забезпечення, з якого утримувався (нараховувався) єдиний внесок № ВФЗ-104 від 19.02.2016 року, виданої Луганським ОВК на ім`я позивача сума додаткових видів грошового забезпечення та премії, з яких сплачено єдиний соціальний внесок, становить 291793,89 грн, що включає крім врахованих при призначенні пенсії виплат, щомісячну додаткову грошову винагороду, винагороду за участь в АТО, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, індексацію та одноразову грошову допомогу при звільненні, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби та з яких сплачений єдиний соціальний внесок.
Листом № 410/З-11 від 12.10.2016 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача, оскільки до ГУ ПФУ не надходила інформація щодо підстав для перерахунку пенсії позивача від уповноваженого структурного підрозділу МО України.
Не погоджуючись з вказаними діями відповідачів та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за участь в АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні не входять до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія у зв`язку з тим, що вони мають тимчасовий, несистемний характер, їх розмір не є фіксованим, а виплата не є щомісячною. 
Скасовуючи постанову суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що щомісячна додаткова грошова винагорода, винагорода за участь в АТО, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія. 
При цьому суд апеляційної інстанції керувався висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 10 березня 2015 року (справа № 21-70а15) щодо застосування у подібних цій справі правовідносинах положень ст. 9 та ч. 3 ст. 43 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-XII), який полягає у тому, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.
Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає таке.
Частиною 1 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2 та 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:
1) посадовий оклад;
2) оклад за військовим званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;
4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 ст. 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Так, ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Отже, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним. 
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від     06 лютого 2019 року у справі № 522/2738/17. 
Велика Палата Верховного Суду у вказаному рішенні, крім зазначеного, вирішила за необхідне відступити від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10 березня 2015 року (№ 21-70а15).
Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 "Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій" (у редакції, чинній на час проходження позивачем служби) щомісячна додаткова грошова винагорода установлюється, зокрема військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби):
з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення;
з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
Граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення (пункт 2 вказаної постанови).
На виконання п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010 та з метою визначення порядку та умов виплати військовослужбовцям щомісячної додаткової грошової винагороди, наказом Міністерства оборони України № 595 від 15.11.2010 затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України. За змістом вказаної Інструкції винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу командира (начальника) військової частини (установи, організації); командирам (начальникам) військових частин (установ, організацій) - на підставі наказів вищих командирів (начальників).
Як встановлено судами, позивач під час проходження служби з листопада 2013 року по жовтень 2015 року кожного місяця отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, з якої нараховані і сплачені страхові внески.
За таких обставин, коли позивач під час проходження служби кожного місяця з листопада 2013 року по жовтень 2015 року отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №889 від 22.09.2010, з якої нараховані і сплачені страхові внески, а отже вказана допомога носила систематичний характер, що дає підстави для включення її до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Водночас, висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для включення до грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, отриманих останнім у період з 2013 по 2015 роки грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та винагороди за участь в АТО, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення, оскільки не носять системного характеру.
Щодо одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів вказує про відсутність підстав для її включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, оскільки вказана виплата також є одноразовою допомогою та більш того має інше правове призначення. 
Правову позицію щодо відсутності підстав для включення одноразової грошової допомоги при звільненні до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, висловлено в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16 та в подальшому підтримано Верховним Судом у низці постанов, зокрема, від 3 травня 2018 року у справі №728/1876/17, від 22 листопада 2018 року у справі №344/10953/17.
Що стосується вимог про перерахунок та виплату пенсії з урахуванням індексації, колегія суддів зазначає таке.
Статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України регульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - Закон № 1282-ХІІ).
Згідно статті 1 вказаного Закону індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб – роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, колегія суддів судової палати дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її врахування до складу грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Такий висновок не суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої в постанові від 6 лютого 2019 року у справі №522/2738/17, оскільки Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15) щодо наявності підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та сформулювала критерії включення до нього саме тих складових, які передбачені Законом №2262-ХІІ. Разом з тим, питання включення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отриманої індексації грошового забезпечення, не було предметом розгляду Великою Палатою Верховного Суду у справі №522/2738/17.
Вказаний правовий висновок сформований в постанові Верховного Суду від  03 квітня 2019 року  у справі № 638/9697/17.
Відповідно до ч. 1 ст. 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Оскільки обставини справи встановлені з достатньою повнотою, але судове рішення суду апеляційної ухвалено з порушенням норм матеріального права в частині, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні частини позовних вимог.
Керуючись статтями 345, 349, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ: 

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області задовольнити частково.
Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року у справі №428/11103/16-а скасувати в частині визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області перерахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб» з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за участь в АТО та одноразової грошової допомоги при звільненні. В цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
У зв`язку з цим виключити з абзацу п`ятого резолютивної частини постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року словосполучення: "винагороди за АТО", "грошової допомоги на оздоровлення", "матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань" та "одноразової грошової допомоги при звільненні".
А абзац шостий резолютивної частини постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2017 року викласти в такій редакції: "Зобов`язати  Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 10.11.2015 року (з дати призначення пенсії) з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 889 від 22.09.2010, та індексації грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № ВФЗ-651 від 15.09.2016 та виплатити різницю з урахуванням сплачених сум.".
В іншій частині постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від         19 квітня 2017 року у справі №428/11103/16-а залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик
М.М. Гімон 
 Л.Л. Мороз 
Судді Верховного Суду