Постанова 
Іменем України 
 
20 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 585/1399/16-ц
провадження № 61-13539св18 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
відповідачі: держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Прокуратура Сумської області, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Державної казначейської служби України та касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року у складі судді Глущенко Є. Д. та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Собини О. І., Левченко Т. А., Околота Г. М., 
 
ВСТАНОВИВ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до держави Україна в особі Державної казначейської служби України та Прокуратури Сумської області про відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового слідства.
 
Позовна заява мотивована тим, що 31 жовтня 2005 року старший уповноважений органів внутрішніх справ відділу боротьби з корупцією та організованою злочинністю управління Служби безпеки України в Сумській області порушив кримінальну справу за обвинуваченням його у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.
 
21 листопада 2005 року Прокуратурою Сумської області кримінальна справа направлена до Прокуратури м. Ромни для проведення досудового слідства.
 
22 грудня 2005 року слідчим Прокуратури м. Ромни прийнято постанову, якою ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення, передбачене частиною другою статті 364 КК України, та обрано міру запобіжного заходу - підписка про невиїзд.
 
15 березня 2006 року кримінальна справа разом з обвинувальним висновком була направлена до Роменського міськрайонного суду Сумської області.
 
Постановою прокурора м. Ромни від 29 червня 2006 року ОСОБА_1 змінено обвинувачення у суді з частини другої статті 364 КК України на частину першу статті 367 КК України.  
 
Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2006 року справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 367 КК України, направлено на додаткове розслідування. 
 
Постановою старшого слідчого Прокуратури м. Ромни від  20   грудня 2006 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 367 КК України, закрито на підставі пункту 2 статті 213, пункту 2 статті 6 КПК України 1960 року.
 
ОСОБА_1 у період з 31 жовтня 2005 року по 20 грудня 2006 року, тобто протягом одного року одного місяця та двадцяти днів, незаконно перебував під слідством та судом, у зв'язку із чим йому завдано моральну шкоду. 
 
На підставі викладеного, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просив відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 50 000 грн 00 коп. 
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Відшкодовано за рахунок Державного бюджету України з Державної казначейської служби України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового слідства, у розмірі 19 817 грн 00 коп. 
У іншій частині заявлених позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що незаконне обвинувачення позивача у злочині, передбаченому частиною першою статті 367 КК України, завдало йому моральних страждань і призвело до порушення нормальних життєвих зв'язків, погіршення соціального становища та стану здоров'я. З урахуванням періоду незаконного обвинувачення (один рік один місяць двадцять днів) та розміру мінімальної заробітної плати, встановленого на час відшкодування моральної шкоди (1 450 грн 00 коп.), суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Державної казначейської служби на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 19 817 грн 00 коп. 
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
 
Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, апеляційну скаргу Державної казначейської служби України задоволено частково, апеляційну скаргу Прокуратури Сумської області задоволено. 
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року скасовано в частині стягнення з Прокуратури Сумської області на користь держави 1 378 грн 00 коп. судового збору, змінено резолютивну частину рішення і викладено друге речення резолютивної частини рішення у іншій редакції, а саме: стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 19 817 грн 00 коп. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів державного бюджету з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України; стягнуто з Державної казначейської служби України на користь держави судовий збір у розмірі 606 грн 32 коп.  
 
Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що відповідно до статті 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди передбачено за рахунок коштів державного бюджету, в той час як у Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, визначено, що на Державну казначейську службу України покладено лише обов'язок виконання судових рішень у цій категорії судових справ, у зв'язку із чим апеляційний суд змінив резолютивну частину рішення суду першої інстанції. Крім того, суд зазначив у своєму рішенні про те, що моральна шкода у цій справі має відшкодовуватись за рахунок коштів державного бюджету, а не за рахунок певного слідчого органу, діями якого заподіяно шкоду, а тому незалучення до участі у справі як співвідповідача Управління Служби безпеки України в Сумській області не є грубим порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою обов'язкове скасування або зміну судового рішення. 
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводів
 
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державна казначейська служба України, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд неправильно вирішив питання щодо розподілу судових витрат. Не звернув увагу, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, то такий стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.  
 
У вересні 2016 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій неправильно визначили характер спірних правовідносин, не з'ясували усіх фактичних обставин справи та не надали їм належну правову оцінку, у зв'язку із чим неправильно визначили розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню. 
 
Короткий зміст позиції інших учасників справи
 
У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1, поданому у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Прокуратура Сумської області зазначала, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи у межах, визначених цивільним законодавством України. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Суди першої та апеляційної інстанцій з урахуванням засад розумності та справедливості правильно вирішили спір та ухвалили законні судові рішення.
 
Надходження касаційної скарги до Верховного Суду
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2016 року відкрито касаційне справдження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано матеріали цивільної справи із Роменського міськрайонного суду Сумської області. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 січня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Державної казначейської служби України та зупинено виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року до закінчення касаційного провадження. 
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 червня 2017 року справу призначено до судового розгляду. 
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У лютому 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України, провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час виникнення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, касаційна скарга Державної казначейської служби України підлягає частковому задоволенню. 
 
Оцінка аргументів учасників справи та висновків судів першої й апеляційної інстанцій
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України, під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 31 жовтня 2005 року старший уповноважений органів внутрішніх справ відділу боротьби з корупцією та організованою злочинністю управління Служби безпеки України в Сумській області порушив кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.
 
21 листопада 2005 року Прокуратурою Сумської області кримінальна справа направлена до Прокуратури м. Ромни для проведення досудового слідства.
 
22 грудня 2005 року слідчим Прокуратури м. Ромни прийнято постанову, якою ОСОБА_1 пред'явлено обвинувачення, передбачене частиною другою статті 364 КК України, та обрано міру запобіжного заходу - підписка про невиїзд.
 
15 березня 2006 року кримінальна справа разом з обвинувальним висновком була направлена до Роменського міськрайонного суду Сумської області.
 
Постановою прокурора м. Ромни від 29 червня 2006 року ОСОБА_1 змінено обвинувачення у суді з частини другої статті 364 КК України на частину першу статті 367 КК України.  
 
Постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 жовтня 2006 року справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 367 КК України, направлено на додаткове розслідування. 
 
Постановою старшого слідчого Прокуратури м. Ромни від 20 грудня 2006 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 367 КК України, закрито на підставі пункту 2 статті 213, пункту 2 статті 6 КПК України 1960 року.
 
Судами встановлено, що ОСОБА_1 у період з 31 жовтня 2005 року по 20 грудня 2006 року, тобто протягом одного року одного місяця та двадцяти днів, незаконно перебував під слідством та судом.
 
За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди і  відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
 
Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
 
Разом з тим згідно з частиною другою статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв'язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. 
 
Відповідно до частини першої статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями чи дією органу державної влади відшкодовується державою незалежно від вини цього органу.
 
Згідно із пунктом 1 статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.
 
У випадках, наведених в статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», громадянинові відшкодовується моральна шкода. Таке відшкодування провадиться за рахунок коштів Державного бюджету України (пункт 5 статті 3, частина перша статті 4 цього Закону).
 
Частинами п'ятою та шостою статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
 
Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. 
 
Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
 
Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. 
 
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. 
 
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
 
Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що з травня 2016 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі складає 1 450 грн 00 коп., і саме з цієї суми виходив суд першої інстанції, визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди.
 
З урахуванням вище наведеного, суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, правильно прийняв до уваги розмір мінімальної заробітної плати на час відшкодування моральної шкоди, врахував засади розумності, виваженості та справедливості, й з урахуванням того, що до позивача був застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, дійшов обгрунтованого висновку, що діями органів досудового слідства позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягала у порушенні нормальних життєвих зв'язків та погіршенні соціального становища.
 
Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд правильно зазначав про те, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
 
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок).
 
Відповідно до пунктів 35, 38 цього Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.
 
Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.
 
За приписами статті 176 ЦК України юридичні особи, створені державою, не відповідають за зобов'язаннями держави.
 
Відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, провадиться з Державного казначейства України за рахунок Державного бюджету України.
 
Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції, правильно відшкодував позивачу моральну шкоду у розмірі 19 817 грн 00 коп. за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України.
 
Звертаючись до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, Державна казначейська служба України зазначала про те, що судом неправильно вирішено питання про стягнення судового збору. 
 
Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Від сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній категорії справи звільняються позивачі.
 
Оскільки при зверненні до суду з позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури і суду судовий збір не справляється, то судові витрати мають бути компенсовані за рахунок держави.
 
Зі змісту положень пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України 2004 року, пункту 1 частини першої статті 80 ЦПК України 2004 року ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.
 
Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.
 
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час подання позову до суду першої інстанції за подання до суду позовної заяви майнового характеру (відшкодування моральної шкоди) ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.
 
Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000 грн 00 коп., позивач мав би сплатити судовий збір за мінімальною ставкою у розмірі 551 грн 20 коп., який має бути компенсований за рахунок держави. 
 
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справу на новий розгляд.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
 
Колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції підлягає зміні в частині суми судового збору із зазначенням, що судовий збір у розмірі 551  грн 20 коп. компенсувати за рахунок держави шляхом його списання з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України.
 
Доводи касаційної скарги про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в частині відшкодування моральної шкоди висновків судів не спростовують та не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень. 
 
Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, касаційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково. 
 
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року у незміненій частині залишити без змін. 
 
Рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року змінити в частині судового збору, а саме судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. компенсувати за рахунок держави шляхом його списання з єдиного казначейського рахунку Державною казначейською службою України.
 
У іншій частині рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін. 
 
Поновити виконання рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2016 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 серпня 2016 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                  О. В. Білоконь
 
                                                                                                             Б. І. Гулько
 
                                                                                                             Є. В. Синельников
 
                                                                                                             Ю. В.Черняк