ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/19918/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Вронська Г.О.

за участю секретаря судового засідання:  Натаріної О.О.

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку

на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Пінчук В.І.)
від 06.07.2017
та постанову Північного апеляційного господарського суду
(головуючий - Чорногуз М.Г., судді: Хрипун О.О., Агрикова О.В.)
від 08.01.2019

у справі № 910/19918/16

за позовом Національного банку України
до Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача:  Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов`язання перерахувати 5 771 459,87 грн,

за участю представників учасників справи:
позивача -  Гузієнко Я.М.
відповідача  - не з`явилися
третьої особи - Костюченко І.В.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про зобов`язання ПАТ "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку Оберемка Р.А. перерахувати на користь НБУ кошти, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими та майновими поручителями) заборгованості за заставленими кредитами, згідно з договорами застави майнових прав від 07.03.2014 №14/ЗМП, від 01.04.2014 №27/ЗМП, від 14.04.2014 №27/ЗМП-1 в розмірі 5 771 459,87 грн, розрахованої станом на 17.10.2016.

1.2. Позовні вимоги з посиланням на п. 1.30 глави 1 розділу III та пункту 2.21 глави 2 розділу V Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку від 05.07.2012 №2 (зі змінами), статті 610, 1054 ЦК України, статті 20 Закону України "Про заставу", статті 1, 46, 50, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статтю 7 Закону України "Про Національний банк України" обґрунтовані тим, що Банком не здійснено перерахування на користь Національного банку України коштів, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими майновими поручителями) заборгованості за заставленими кредитами згідно з договорами застави майнових прав розрахованої станом на 17.10.2016, що є порушенням прав та інтересів Національного банку України як кредитора та регулятора.

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/19918/16 позов задоволено. Зобов`язано ПАТ "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи перерахувати на користь Національного банку України  кошти, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими та майновими поручителями) заборгованості за заставленими кредитами, згідно з договорами застави майнових прав №14/ЗМП від 07.03.2014, №27/ЗМП від 01.04.2014, №27/ЗМП-1 від 14.04.2014 у загальній сумі 5771459,87 грн.

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/19918/16 залишено без змін.

2.3. Господарськими судами встановлено такі обставини:

- між Національним банком України, як кредитором, та Публічним акціонерним банком "Європейський газовий банк", як позичальником, 07.03.2014 укладено кредитний договір № 14, за умовами якого НБУ надає позичальнику кредит для збереження ліквідності у сумі 99000000,00 грн на строк з 07.03.2014 по 27.02.2015 (включно) зі сплатою процентів за користування кредитними коштами згідно з умовами, визначеними договором;

- з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №14, між НБУ, як заставодержателем, та ПАТ "Європейський газовий банк", як заставодавцем, 07.03.2014, укладено договір застави майнових прав №14/ЗМП, предметом застави за яким є майнові права за кредитними договорами, укладеними між заставодавцем і юридичними особами (боржники), перелік яких наведений у додатку №1 до договору застави № 14/ЗМП; станом на 28.02.2014 заборгованість за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Європейський газовий банк" і боржниками становила 450942666,62 грн. Зобов`язання, що випливають з укладених кредитних договорів, забезпечуються договорами застави, іпотеки, поруки, тощо;

- між Національним банком України, як кредитором, та ПАТ "Європейський газовий банк", як позичальником, 01.04.2014 укладено кредитний договір №27, за умовами якого, з урахуванням додаткового договору №1, НБУ надає позичальнику кредит для збереження ліквідності у сумі 200000000 грн на строк з 01.04.2014 по 25.03.2015 (включно), окремими траншами, а саме: 37200000 грн - 01.04.2014, 37200000 грн - 02.04.2014, 372000000 грн - 03.04.2014, 372000000 грн - 04.04.2014, 37200000 грн - 07.04.2014, 14000000 грн 14.04.2014 зі сплатою процентів за користування кредитними коштами згідно з умовами, визначеними договором. Зобов`язання, що випливають з укладених кредитних договорів, забезпечуються договорами застави, іпотеки, поруки, тощо;

- з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором №27, між НБУ як заставодержателем, та ПАТ "Європейський газовий банк", як заставодавцем, 14.04.2014, укладено договір застави майнових прав №27/ЗМП-1, предметом застави за яким є майнові права за кредитними договорами, укладеними між заставодавцем і юридичними особами (боржники), перелік яких наведений у додатку №1 до договору застави №27/ЗМП-1 станом на 14.04.2014 заборгованість за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Європейський газовий банк" і боржниками становила 92110700 грн. Зобов`язання, що випливають з укладених кредитних договорів, забезпечуються договорами застави, іпотеки, поруки, тощо;

- вказані договори укладено відповідно до постанов правління НБУ від 24.02.2014 №91, від 26.02.2014 №103 та від 07.03.2014 №127/БТ;

- у додатках №1 сторонами визначено позичальників та кредитні договори, майнові права відповідача за якими передано у заставу відповідно до договорів застави;

- на підставі постанови Правління Національного банку України від 16.07.2014 №424 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк"    до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.07.2014 прийнято рішення №57 про запровадження з 17.07.2014 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товариству "Європейський газовий банк";

- відповідно до постанови Правління НБУ від 17.11.2014 №725 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнято рішення від 18.11.2014 №121 "Про початок процедури ліквідації АТ "Єврогазбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "Єврогазбанк" та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" Ковальова В.М.;

-        Національний банк України 12.12.2014 звернувся із заявою №06-306/23059 про кредиторські вимоги НБУ до АТ "Єврогазбанк", в якій були заявлені вимоги за кредитними договорами, під забезпечення майнових прав: №14/ЗМП від 07.03.2014, №27/ЗМП від 01.04.2014, №27/ЗМП-1 від 14.04.2014;

- згідно із зазначеними договорами застави майнових прав предметом застави за цими договорами є майнові права, що укладені між ПАТ "Європейський газовий банк"  (заставодавцем) і юридичними особами, перелік яких наведено у додатку №1 до договору застави майнових прав (боржники, позичальники), що є його невід`ємною частиною;

- до Національного банку України 23.04.2015 надійшло підтвердження від відповідача, відповідно до якого Уповноваженою особою Фонду гарантування на ліквідацію АТ "Єврогазбанк" визнано кредиторські вимоги Національного банку України;

- виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів своїм рішенням від 26.02.2015 затвердила результати інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси (оголошення з офіційного сайту Фонду гарантування про запровадження тимчасової адміністрації);

- на підставі пункту 2 частини п`ятої статті  12, частини першої  статті 35, частин п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду гарантування прийняла рішення від 02.11.2015 №197 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Єврогазбанк" на 2 роки до 17.11.2017 включно;

- рішенням делеговано всі повноваження ліквідатора АТ "Єврогазбанк", визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Оберемку Роману Анатолійовичу до 17.11.2017 включно;

- у разі одержання від позичальників (фінансових та майнових поручителів) коштів у рахунок погашення заборгованості за заставленими кредитами відповідач зобов`язаний був перерахувати такі кошти заставодержателю, тобто Національному банку України, натомість відповідач жодних дій щодо перерахування коштів від погашення заборгованості за вказаними кредитними договорами в розмірі 5771459,87 грн не здійснив.

2.4. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив із того, що всі кошти, що надійшли в погашення зобов`язань за кредитними договорами, права вимоги за якими передані в заставу Національному банку  в силу частини першої статті 52 Закону України "Про заставу" є предметом застави, який забезпечує виконання зобов`язань банку (позичальника) за кредитним договором.

2.5. Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, апеляційний господарський суд зазначив, що рішення місцевого суду є таким, що прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 у справі №    910/19918/16, ПАТ "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку Оберемка Р.А. подало касаційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

3.2. Узагальнені доводи касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку Оберемка Р.А.:

- судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті рішень застосовано статтю 52 Закону України "Про заставу" і статтю 2 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", нехтуючи вимогами статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

- місцевий господарський суд та суд апеляційної інстанції порушили вимоги частини третьої статті 46 та статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо дотримання порядку чергового та позачергового задоволення кредиторський вимог;

- судами попередніх інстанцій порушено положення статті 236 Господарського процесуального кодексу України, норми якої наголошують, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 20.06.2018 у справі №910/20125/16, від 18.04.2018 у справі №910/8132/17, у постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №333/4924/15ц.

3.3. У письмових поясненнях Фонд гарантування вкладів фізичних осіб підтримує доводи та вимоги касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку та зазначає про пріоритетність застосування до даних правовідносин статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в зв`язку з чим просив рішення місцевого суду та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

3.4. У відзиві на касаційну скаргу Національний банк України просив відмовити в її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 у справі №910/19918/16 залишити без змін, як такі, що прийняті з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

3.5. Національний банк України звернувся до суду касаційної інстанції з клопотанням про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на те, що дана справа містить виключну правову проблему, і передача даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Касаційний господарський суд не вбачає у справі №910/19918/16 виключної правової проблеми, наявність якої, в силу приписів частини п`ятої статті 302 Господарського процесуального кодексу України, була б підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання Національного банку України слід відмовити.

4. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій з посиланням на норми права, яким керувався суд

4.1. Відповідно до частин першої та другої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

4.2. Статтею 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

4.3. Відповідно до статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. 

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. 

Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

4.4. Згідно із статтею 45 Закону України  "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на початок ліквідації) Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур`єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відомості про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду повинні містити:

1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується;

2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про призначення уповноваженої особи Фонду;

4) прізвище, ім`я та по батькові уповноваженої особи Фонду;

5) інформацію про місце та строк приймання вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів.

Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

4.5. Статтею 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов`язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: 

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов`язань банку та зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

Вимоги за зобов`язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

4.6. Пунктом 4 частини першої статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

4.7. Відповідно до статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи:

1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення;

2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів;

3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду.

Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури.

Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів уповноважена особа Фонду сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці.

Частиною шостою статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент подання позову) встановлено, що фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду.

4.8. Згідно із частинами першою, третьою, четвертою статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції, чинній на момент подання позову) кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов`язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі покриття витрат Фонду, передбачених пунктом 7 частини другої статті 20 цього Закону, витрат, пов`язаних із консолідованим продажем активів Фондом;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб (у тому числі фізичних осіб - підприємців), які не є пов`язаними особами банку, платежі яких або платежі на ім`я яких заблоковано;

7) вимоги інших вкладників, які не є пов`язаними особами банку, юридичних осіб - клієнтів банку, які не є пов`язаними особами банку;

8) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

9) вимоги кредиторів банку (фізичних осіб, у тому числі фізичних осіб - підприємців, а також юридичних осіб), які є пов`язаними особами банку;

10) вимоги за субординованим боргом.

Вимоги до банку, незадоволені за недостатністю його майна, вважаються погашеними, що не позбавляє Фонд або уповноважену особу Фонду права звертатися з вимогами до пов`язаної з банком особи у порядку, визначеному частиною п`ятою цієї статті.

Майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом.

У разі продажу Фондом заставленого майна (активів) кошти, отримані від реалізації такого майна (активів), спрямовуються на погашення вимог заставодержателя у розмірі не більше основної суми заборгованості за забезпеченим таким майном (активами) зобов`язанням разом з нарахованими процентами після відшкодування Фонду витрат на утримання та продаж такого майна. Решта коштів включається до ліквідаційної маси банку.

У разі якщо обсяг коштів від продажу Фондом заставленого майна недостатній для задоволення вимог заставодержателя, незадоволені вимоги підлягають задоволенню в порядку черговості, встановленої цим Законом.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від продажу майна (активів) банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від продажу майна (активів), недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до суми вимог, що належать кожному кредитору однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги Фонд не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

4.9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що між Національним банком України, як кредитором, та Публічним акціонерним банком "Європейський газовий банк", як позичальником, укладено кредитні договори №14 від 07.03.2014 та №27 від 01.04.2014, за умовами яких Національний банк України надав позичальнику кредит для збереження ліквідності у відповідних сумах.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитними договорами, між НБУ, як заставодержателем, та ПАТ "Європейський газовий банк", як заставодавцем, укладено договір застави майнових прав №14/ЗМП від 07.03.2014,  предметом застави за яким є майнові права за кредитними договорами, укладеними між заставодавцем і юридичними особами (боржники), перелік яких наведений у додатку №1 до договору застави № 14/ЗМП; станом на 28.02.2014 заборгованість за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Європейський газовий банк" і боржниками становила 450942666,62 грн, та договір застави майнових прав №27/ЗМП-1 від 14.04.2014, предметом застави за яким є майнові права за кредитними договорами, укладеними між заставодавцем і юридичними особами (боржники), перелік яких наведений у додатку №1 до договору застави №27/ЗМП-1 станом на 14.04.2014 заборгованість за кредитними договорами, укладеними між ПАТ "Європейський газовий банк" і боржниками становила 92110700 грн.

Відповідно до пунктів 1.3. договорів застави надана застава забезпечує належне виконання заставодавцем вимог заставодержателя, що випливають (та/або) випливатимуть з кредитного договору від 07.03.2014 №14, та, відповідно, з кредитного договору  №27 від 01.04.2014, укладених між заставодавцем та заставодержателем, а також всіх додаткових договорів (угод), що будуть укладені до нього, а також усіх окремих кредитних договорів (та змін до них), (далі разом або окремо - кредитний договір), в тому числі щодо суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов, у тому числі щодо: повернення заставодавцем заставодержателю кредиту в строк, визначений договором; сплати заставодавцем процентів за користування кредитом у розмірі потрійної облікової ставки Національного банку, в порядку та строки, визначені кредитним договором; виконання заставодавцем інших зобов`язань, передбачених кредитним договором, у повному обсязі, на умовах і в строки, визначені в кредитному договорі (у тому числі при зміні строків виконання зобов`язань), у тому числі зобов`язань щодо сплати неустойок (пені та штрафів) та відшкодування збитків.

Умовами договорів застави №14/ЗМП від 07.03.2014 та №27/ЗМП-1 від 14.04.2014 передбачалось (п. 4.4.), що заставодержатель разом із зверненням стягнення на предмет застави може використовувати інші передбачені законодавством України способи захисту своїх прав за кредитним договором.

Пунктами 3.4.6. договорів застави №14/ЗМП від 07.03.2014 та №27/ЗМП-1 від 14.04.2014 встановлювалось, що у разі погашення заборгованості за кредитними договорами, протягом 2 робочих днів після отримання коштів від боржників, заставодавець зобов`язаний перерахувати в погашення заборгованості        за кредитом        кошти у сумі не менше 35% від отриманої в погашення за кредитами І категорії якості та 25% від суми, отриманої в погашення за кредитами ІІ категорії якості.

Також, судами встановлено, що 17.11.2014 Постановою Правління НБУ № 725 було відкликано банківську ліцензію Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" та розпочато процедуру його ліквідації, а виконавчою дирекцією Фонд прийнято рішення № 121 від 18.11.2014 про початок ліквідації АТ "Єврогазбанк" та про призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення його ліквідації. 

У зв`язку з цим Національний банк України, в межах ліквідаційної процедури звернувся 12.12.2014 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Єврогазбанк" із заявою №06-306/23059 про визнання його кредитором на загальну суму 286952506,88 грн з посиланням на наявність боргу у ПАТ "Єврогазбанк" перед Національним банком України за низкою кредитних угод, за результатами розгляду якої, вказана особа надіслала Національному банку України повідомлення про акцептування кредиторських вимог останнього в сумі 286952506,88 грн та віднесення їх до сьомої черги кредиторських вимог.     

Згідно довідки Національного банку України станом на 17.10.2016 обсяг не перерахованих уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в АТ "Єврогазбанк" коштів, що надійшли до банку на погашення заборгованості за кредитними договорами, майнові права за якими передано у заставу НБУ, складає 5771459,87 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, Національний банк України, зокрема, вказував на те, що у зв`язку з надходженням коштів від позичальників (фінансових майнових поручителів), уповноважена особа Фонду фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ "Єврогазбанк" повинна була перерахувати такі кошти на погашення заборгованості за заставленими кредитами, чого  останнім здійснено не було.

Разом з цим, надаючи оцінку спірним правовідносинам, як суд першої інстанції, так і апеляційний господарський суд в порушення норм матеріального права не врахували, що задоволення забезпечених заставою кредиторських вимог за зобов`язаннями банку, що виникли саме під час проведення його ліквідації, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури згідно частин 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та в порядку, визначеному нормами цього Закону, зокрема, статтями 45, 48, 49 та 52.

Крім того, задовольняючи даний позов, судами попередніх інстанцій не було належним чином проаналізовано умови пунктів 3.4.6. договорів застави, якими передбачалось, що у разі погашення заборгованості за кредитними договорами, протягом 2 робочих днів після отримання коштів від боржників, заставодавець зобов`язувався перерахувати в погашення заборгованості за кредитом кошти у сумі не менше 35% від отриманої в погашення за кредитами І категорії якості та 25 % від суми, отриманої в погашення за кредитами ІІ категорії якості.

Крім того, вимогами позовної  заяви є зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" перерахувати на користь Національного банку України кошти, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими та майновим поручителями) заборгованості за заставленими кредитами згідно з договорами застави майнових прав № 14/ЗМП від 07.03.2014, № 27/ЗМП від 01.04.2014, № 27/ЗМП-1 від 14.04.2014 

Проте, судами попередніх інстанцій на надавалася оцінка та не встановлювалися обставини відносно договору  застави майнових прав № 27/ЗМП від 01.04.2014.

Судами першої та апеляційної інстанцій не враховано і того, що приймаючи рішення саме про стягнення грошових коштів на користь Національного банку України, таке може призвести до порушення порядку погашення заборгованості за кредитними договорами, майнові права за якими передані у заставу НБУ, передбаченого Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з пунктом 2.21 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2 від 05.07.2012, уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку зобов`язана обліковувати на окремому аналітичному рахунку кошти, що надійшли, зокрема, погашення заборгованості за кредитами банку, майнові права за якими передано в заставу. 

Проте, судами не було враховано у повній мірі вказаних положень законодавства, з урахуванням і змісту заявлених Національного банку України до ПАТ "Єврогазбанк" в особі уповноваженої особи Фонду фізичних осіб на здійснення його ліквідації, позовних вимог - саме про зобов`язання відповідачем вчинення відповідних дій по перерахуванню коштів.

Не приділено у повній мірі судами уваги вимогам норм матеріального права та обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору, зокрема, про те, що стягнення коштів з банку, в даному випадку за рішенням суду, який перебуває в стані припинення, поза процедурою та порядком, встановленим положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є неможливим, оскільки введення у банку тимчасової адміністрації та ліквідації унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, ніж це передбачено Законом. Не з`ясовано судами наявності підстав саме для позачергового перерахування уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку коштів, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими та майновим поручителями) заборгованості за заставленими кредитами згідно з договорами застави.

Поза увагою судів залишилося те, що задоволення вимог кредиторів кожної черги має здійснюватися уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Банку у порядку, встановленому Законом, зокрема, статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

При цьому судами попередніх інстанцій не враховано правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2018 у справі № 910/8132/17, постанові Верховного Суду  від 20.06.2018 у справі № 910/20125/16.

5. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

5.1. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

5.2. Згідно з частиною 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема  суд не дослідив зібрані у справі докази.

5.3. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.4. З врахуванням викладеного, оскільки як місцевий, так і апеляційний господарські суди припустились неправильного застосування приписів Господарського процесуального кодексу України стосовно всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, а у Верховного Суду відсутня процесуальна можливість з`ясувати дійсні обставини справи, що перешкоджає ухвалити нове рішення у справі, то це відповідно є підставою для скасування рішень судів попередніх інстанцій, та передання справи на новий розгляд до суду першої інстанції. 

5.5. Під час нового розгляду господарському суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного та об`єктивного встановлення обставин справи, прав та обов`язків сторін, і, залежно від встановленого та відповідно до вимог чинного законодавства, вирішити спір.

Керуючись статтями 236, 300, 301, 308, 310, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації банку" задовольнити частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.07.2017 у справі №910/19918/16 скасувати, справу передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                  В. Студенець

Судді                                                                                                               О. Баранець

                                                                                                                               Г. Вронська