ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
 
24 квітня 2019 року
м. Київ
 
Справа № 668/4140/15-ц
Провадження № 14-659цс18
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Ситнік О. М., 
 
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Князєва  В. С. , Лобойка Л. М. , Лященко Н. П. , Прокопенка О. Б. , Саприкіної І. В. , Ткачука О. С. , Уркевича В. Ю ., Яновської О. Г ., 
 
учасники справи:
позивачі: Приватна фірма «Капітал-Сервіс» (далі - ПФ «Капітал-Сервіс»), Спільне українсько-чеське підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вевсо» (далі - ТОВ «Вевсо»), Приватне підприємство «Італія Моторс» (далі - ПП «Італія Моторс»), Приватне підприємство «Фірма «Євро-Авто» (далі - ПП «Фірма «Євро-Авто»),
відповідачі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Публічне акціонерне товариство «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк»),
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна реєстраційна служба Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні (далі - Реєстраційна служба), приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Роман Володимирович (далі - приватний нотаріус Козоріз Р. В.), приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна (далі - приватний нотаріус Іваніщенко С. І.), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), Національний банк України (далі - НБУ),
 
розглянула в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Фірма «Євро-Авто», від імені та в інтересах яких діє адвокат Гілін Євген Олександрович, на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року у складі колегії суддів Пузанової Л. В., Склярської І. В., Чорної Т. Г.,
 
у справі за позовом ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ПАТ «Златобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Реєстраційна служба, приватний нотаріус Козоріз Р. В., приватний нотаріус Іваніщенко С. І., Фонд, НБУ, про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, та
 
УСТАНОВИЛА:
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2015 року ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» звернулися до суду з указаним позовом, у якому просили: визнати недійсними кредитні договори від 19 квітня 2013 року: № 111/1/13-KL, укладений між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс», №  108/ 1/13-KL, укладений між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Вевсо», № 109/1/13-KL, укладений між ПАТ «Златобанк» та ПП «Фірма «Євро-Авто», № 110/1/13-KL, укладений між ПАТ «Златобанк» та ПП «Італія Моторс»; визнати недійсними договори іпотеки: від 15 липня 2013 року, укладений між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс», від 18 липня 2013 року, укладений між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Вевсо»; визнати недійсними договори поруки від 19 квітня 2013 року № 108/109/110/111/1/-KL-13/P-1, укладений між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_11 , № 108/109/110/111/1/-KL-13/P-1, укладений між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_12 ; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 липня 2013 року за індексним № 3972921, запис про іпотеку № 1657399, та за індексним № 3971658, запис про обтяження № 1656573, від 18 липня 2013 року за індексним № 4103705, запис про іпотеку № 1714321, за індексним №  4100809 , запис про обтяження № 1712930, за індексним №  4104412 , запис про іпотеку № 1714728, за індексним № 4101704 , запис про обтяження № 1713340, за індексним № 4105246 , запис про іпотеку № 1715062, за індексним №  4102424 ,  запис про обтяження № 1713766.
 
Вимоги обґрунтовані тим, що 19 квітня 2013 року між ними та ПАТ «Златобанк» укладені кредитні договори, згідно з умовами яких та з урахуванням додаткових договорів про внесення змін до кредитних договорів від 30 липня 2014 року, ПФ «Капітал-Сервіс» відкрито кредитну лінію в межах 1 594 000,00 доларів США, ПП «Фірма «Євро-Авто» - 506 865,00 доларів США; ТОВ «Вевсо» -213 000,00 доларів США; ПП «Італія-Моторс» - 213 000,00 доларів США, із строком їх повернення не пізніше 17 квітня 2015 року та сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 14,5 % річних.
 
На забезпечення виконання зобов`язань за вказаними вище кредитними договорами, 19 квітня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з кожним окремо, укладені договори поруки. 
 
Також 15 та 18 липня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», з кожним окремо, укладені договори іпотеки, на підставі яких приватним нотаріусом Козорізом Р. В. і приватним нотаріусом Іваніщенко С. І. відповідно прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеки та обтяження.
 
05 березня 2014 року між НБУ та ПАТ «Златобанк» укладено договір застави майнових прав за кредитними договорами, укладеними останнім, в тому числі із ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто».
 
Також зазначали, що 13 лютого 2015 року ПАТ «Златобанк» уклало з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 договори про часткове відступлення права вимоги за укладеними банком із ПФ «Капітал-Сервіс» і ПП «Фірма «Євро-Авто» кредитними договорами на суму 1 503 406,17 доларів США та 493 739,99 доларів США відповідно, за умовами яких до ОСОБА_10 та ОСОБА_9 перейшли права та обов`язки кредиторів та іпотекодержателів за кредитними та іпотечними договорами.
 
Посилаючись на те, що під час укладення кредитних договорів від 19 квітня 2013 року ПАТ «Златобанк» порушено вимоги статей 1, 36 та 66 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки та банківську діяльність», статті 6 Закону України від 12 липня 2001 року № 2664-III «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», і статей 7, 59 Закону України від 20 травня 1999 року № 679-XIV «Про Національний банк України», позивачі з огляду на положення частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та частини першої статті 215 ЦК України, а враховуючи, що недійсність основного зобов`язання спричиняє недійсність правочинів щодо його забезпечення та є наслідком скасування державної реєстрації прав, проведених на підставі таких договорів, просили позов задовольнити.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року позов ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» задоволено. Визнано недійсними кредитні договори від 19 квітня 2013 року: 
- № 111/1/13-KL, укладений між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс»;
- № 108/ 1/13 - KL, укладений між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «BEBCO»; 
- № 109/1/13-KL, укладений між ПАТ «Златобанк» та ПП «Фірма «Євро-Авто»;
- № 110/1/13-KL, укладений між ПАТ «Златобанк» та ПП «Італія-Моторс».
 
Визнано недійсними договори іпотеки: 
- від 15 липня 2013 року, укладений між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс», посвідчений приватним нотаріусом Козорізом Р. В.; 
- від 18 липня 2013 року, укладений між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Bевсо», посвідчений приватним нотаріусом Іваніщенко С. І.
 
Визнано недійсними договори поруки від 19 квітня 2013 року: 
- № 108/109/110/111/1/-KL-13/P-1, укладений між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_11 ; 
- № 108/109/110/111/1/-KL-13/P-1, укладений між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_12 
 
Скасовано:
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 3972921 від 15 липня 2013 року, а також запис про іпотеку №1657399; 
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 3971658 від 15 липня 2013 року, а також запис про обтяження №1656573; 
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 4103705 від 18 липня 2013 року, а також запис про іпотеку № 1714321; 
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 4100809 від 18 липня 2013 року, а також запис про обтяження № 1712930; 
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 4104412 від 18 липня 2013 року, а також запис про іпотеку № 1714728; 
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 4101704 від 18 липня 2013 року, а також запис про обтяження № 1713340; 
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 4105246 від 18 липня 2013 року, а також запис про іпотеку №1715062;
- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 4102424 від 18 липня 2013 року, а також запис про обтяження № 1713766.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що під час укладення спірних кредитних договорів ПАТ «Златобанк» не забезпечило формування в повному обсязі резервів щодо виконання зобов`язань у майбутньому; не провело аналізу кредитоспроможності позичальників; визначені спірними договорами права позичальників носять формальний характер, обмежені несправедливими зобов`язаннями, невиконання яких є підставою для відмови у видачі кредиту, чим також порушуються засади свободи підприємницької діяльності.
 
Також суд першої інстанції зазначив, що оскаржувані кредитні договори не містять умов щодо порядку їх зміни та припинення.
 
За вказаних обставин суд першої інстанції зробив висновок про невідповідність оспорюваних правочинів вимогам частини першої статті 203 ЦК України, у зв`язку чим, визнав їх недійсними на підставі частини першої статті 215 ЦК України.
 
Задовольняючи позов у іншій частині вимог, суд першої інстанції вважав їх похідними від вирішення питання щодо дійсності основних зобов`язань.
 
Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року скасовано. У частині позовних вимог, заявлених до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ухвалено нове рішення. 
 
У задоволенні позову ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія-Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна відмовлено.
 
Провадження у справі в частині позову ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія-Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» до ПАТ «Златобанк» про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна закрито.
 
Постанова суду апеляційної інстанції в частині закриття провадження у справі мотивована тим, що спір між позивачами - юридичними особами до ПАТ «Златобанк» виник із договорів кредитування, які укладалися для ведення господарської діяльності (поповнення обігових коштів), а також із договорів іпотеки, укладених для забезпечення виконання основних зобов`язань, який віднесено до компетенції господарського суду; ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія-Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» вимог до поручителів - ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо дійсності договорів поруки, укладених ними із ПАТ «Златобанк», не заявили.
 
Постанова суду апеляційної інстанції в частині ухвалення рішення про відмову в позові мотивована тим, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 стороною оспорюваних правочинів не були, на їх вчинення не впливали та права позивачів не порушували, а тому не можуть їх відновити; факт укладення ними із ПАТ «Златобанк» договорів про відступлення права вимоги за оспорюваними основними зобов`язаннями стосовно ПФ «Капітал-Сервіс» та ПП «Фірма «Євро-Авто» та набуття вказаними фізичними особами прав нових кредиторів у цих зобов`язаннях, не підтверджує їх статусу належних відповідачів у спірних правовідносинах, оскільки вони не несуть відповідальності за дійсність угод, на підставі яких у боржників виникли зобов`язання та укладених на забезпечення виконання цих зобов`язань, а також щодо законності державної реєстрації обтяжень нерухомого майна.
 
Також судом апеляційної інстанції зазначено, що суд першої інстанції вирішив питання щодо дійсності договорів поруки, укладених між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , та скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, які є похідними від чинності основних зобов`язань, не дивлячись на те, що останні, так само як і державний реєстратор до участі в справі залучені не були, що відповідно до пункту 4 частини третьої статті 376 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення в цій частині.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У червні 2018 року адвокат Гілін Є. О., який діє від імені та в інтересах ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Фірма «Євро-Авто», звернувся із касаційною скаргою на постанову Апеляційного суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року, яку, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати та залишити в силі рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року.
 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційну скаргу мотивовано тим, що спір щодо дійсності укладених між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс» і ПП «Фірма «Євро-Авто» кредитних договорів, а також укладених на їх забезпечення договорів іпотеки та поруки не може розглядатися без участі  ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які набули статусу нових кредиторів та іпотекодержателів за спірними правочинами згідно із договорами про відступлення права вимоги від 13 лютого 2015 року, стосується безпосередньо їх прав, а тому останні повинні бути залучені як відповідачі в указаній справі. 
 
Вимоги до попереднього кредитора ПАТ «Златобанк» та нових кредиторів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є взаємопов`язаними між собою та їх окремий розгляд неможливий.
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2018 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною касаційною скаргою.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 грудня 2018 року справу призначено до судового розгляду, ухвалою від 19 грудня 2018 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з посиланням на частину шосту статті 403 ЦПК України, яка передбачає, що справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної чи суб`єктної юрисдикції.
 
Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2019 року справу прийнято для продовження розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.
 
Позиція Великої Палати Верховного Суду
 
Велика Палата Верховного Суду, заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені адвокатом Гіліним Є. О., який діє від імені та в інтересах ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Фірма «Євро-Авто», доводи та матеріали справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Суд установив, що 19 квітня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого та з урахуванням договору про внесення змін до кредитного договору від 30 липня 2014 року, остання отримала кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії із визначеним максимальним лімітом заборгованості за кредитною лінією в розмірі 1 594 000,00 доларів США строком до 17 квітня 2015 року. За користування кредитом позичальник зобов`язався сплачувати проценти у вигляді фіксованої процентної ставки в розмірі 14,5 процентів річних.
 
19 квітня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ТОВ «Вевсо» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого та з урахуванням договору про внесення змін до кредитного договору від 30 липня 2014 року, останнє отримало кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії із визначеним максимальним лімітом заборгованості за кредитною лінією у розмірі 213 000,00 доларів США строком до 17 квітня 2015 року. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 14,5 % річних.
 
19 квітня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ПП «Фірма «Євро-Авто» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого та з урахуванням договору про внесення змін до кредитного договору від 30 липня 2014 року, останнє отримало кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії із визначеним максимальним лімітом заборгованості за кредитною лінією у розмірі 506 865,00 доларів США строком до 17 квітня 2015 року. За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати проценти у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 14,5 % річних.
 
19 квітня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ПП «Італія-Моторс» укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останнє та з урахуванням договору про внесення змін до кредитного договору від 30 липня 2014 року, отримало кредит у формі відкриття відкличної кредитної лінії із визначеним максимальним лімітом заборгованості за кредитною лінією у розмірі 213 000,00 доларів США строком до 17 квітня 2015 року. Позичальник зобов`язаний сплачувати за користування кредитними коштами проценти у вигляді фіксованої процентної ставки у розмірі 14,5 % річних.
 
У всіх випадках цільове призначення наданого кредиту - поповнення обігових коштів.
 
На забезпечення виконання позичальниками зобов`язань за вказаними кредитними договорами між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс» від 15 липня 2013 року укладено договір іпотеки та між ПАТ «Златобанк» із ТОВ «Вевсо» від 18 липня 2013 року.
 
Також 19 квітня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , з кожним окремо, укладені договори поруки на забезпечення виконання згаданих кредитних договорів.
 
05 березня 2014 року між НБУ та ПАТ «Златобанк» укладено договір застави майнових прав за кредитними договорами, укладеними останнім, зокрема й з позивачами, а також із зобов`язань, якими забезпечуються укладені із ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» оспорювані кредитні договори, з метою забезпечення виконання вимог НБУ, що випливають із укладеного між ним та ПАТ «Златобанк» кредитного договору від 05 березня 2014 року.
 
13 лютого 2015 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_9 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого банк відступив останньому право вимоги за кредитним договором, укладеним ним 19 квітня 2013 року з ПФ «Капітал-Сервіс», а також частини прав за договорами іпотеки, що забезпечують виконання зобов`язань за цим кредитним договором.
 
13 лютого 2015 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_10 укладено договір про відступлення права вимоги, згідно з умовами якого банк відступив останньому право вимоги за кредитним договором, укладеним 19 квітня 2013 року між ним та ПП «Фірма «Євро-Авто», а також частини прав за договорами іпотеки, що забезпечують виконання зобов`язань за кредитним договором.
 
Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 30 від 13 лютого 2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Златобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а рішенням того ж органу № 99 від 13 травня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» з 14 лютого 2015 року.
 
21 квітня 2015 року уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Златобанк» надіслала ОСОБА_10, ОСОБА_9 ., ПП «Фірма «Євро-Авто», ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо» повідомлення про нікчемність укладених ними 13 лютого 2015 року договорів відступлення права вимоги з підстав, передбачених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 липня 2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Херсонської області від 25 січня 2018 року (справа № 766/12845/16-ц), визнано недійсними договори про відступлення права вимоги від 13 лютого 2015 року, укладені між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_9 за кредитним договором, укладеним 19 квітня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс», а між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_10 за кредитним договором, укладеним 19 квітня 2013 року між ПАТ «Златобанк» та ПП «Фірма «Євро-Авто».
 
Вирішуючи питання юрисдикційності спору, Велика Палата Верховного Суду зазначає таке.
 
У статті 124 Конституції України закріплено, щоправосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
 
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
 
За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
 
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
 
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
 
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
 
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. 
 
У пунктах 1, 3 частини першої статті 15 ЦПК України у редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року, передбачалося, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
 
Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.
 
Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.
 
При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
 
Апеляційний суд вважав, що справа в частині вимог ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія-Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» до ПАТ «Златобанк» про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а тому закрив провадження у справі в цій частині.
 
Велика Палата Верховного Суду не погоджується з указаним висновком з огляду на таке.
 
За змістом статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
 
Забезпечувальне зобов`язання має акцесорний, додатковий до основного зобов`язання, характер і не може існувати саме по собі.
 
Одним із видів акцесорного зобов`язання є порука.
 
Відповідно до частин першої та третьої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб.
 
Згідно з частиною першою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
 
Таким чином, внаслідок недійсності основного зобов`язання, недійсним є договір і про його забезпечення (поруки), у зв`язку із чим відпадають підстави для відповідальності поручителя перед кредитором за невиконання основного зобов`язання боржником та стягнення заборгованості.
 
Правові відносини поруки встановлюють права та обов`язки для її учасників - кредитора, самого поручителя та боржника.
 
Законодавством не встановлено обмежень щодо суб`єктного складу учасників правовідносин поруки, ними можуть одночасно фізичні, юридичні особи, а також фізичні особи - підприємці.
 
Умовою розгляду спорів до таких відповідачів є лише наявність єдності предмета і підстав позовних вимог.
 
Згідно зі статтею 16 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. 
 
Тобто цей припис унеможливлював розгляд в одному провадженні вимог, які за предметом належали до юрисдикції різних судів.
 
Позовна вимога про визнання недійсним договору поруки могла бути предметом розгляду у порядку як цивільного, так і господарського судочинства, оскільки стаття 15 ЦПК України та стаття 12 ГПК України (у редакціях, чинних на час розгляду справи судом першої інстанції) не встановлювали відповідної заборони.
 
Стаття 1 ГПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) обмежувала участь фізичних осіб у господарському судочинстві окремими категоріями спорів, до яких не було віднесено спори щодо договорів забезпечення договорів позики, однією із сторін у яких є фізична особа.
 
Водночас ЦПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин та розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій) не містив обмежень щодо розгляду спорів з таким предметом залежно від суб`єктного складу учасників процесу.
 
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
 
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей.
 
Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
 
Таким чином, розгляд вимог про визнання недійсним кредитного договору, укладеного між юридичними особами та одночасно про визнання недійсним договору поруки, укладеного на його забезпечення, за яким поручителем виступає фізична особа, з огляду на похідність позовних вимог, а також з урахуванням того, що визнання правочину недійсним пов`язане з анулюванням майнових наслідків його вчинення і встановленням наслідків, передбачених законом, зокрема спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення без визначення самостійних підстав для цього, то такий спір за участі у ньому поручителів - фізичних осіб міг бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.
 
Отже, суд апеляційної інстанції помилково закрив провадження у справі в частині позовних вимог ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія-Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» до ПАТ «Златобанк» про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, адже предметом спору є в тому числі й договори поруки, сторонами у яких є фізичні особи, вимоги є похідними від основного зобов`язання, позовні вимоги взаємопов`язані між собою і не можуть розглядатися за правилами різних видів судочинства.
 
Не дивлячись на те, що предметом спору у даному випадку є в тому числі й договори поруки, однак вимог до осіб, яких стосуються об`єкти спірних правовідносин, і які є сторонами оспорюваних правочинів - поручителів фізичних осіб  ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ,позивачами не заявлено, при цьому, як апеляційний суд, закриваючи провадження у справі, зазначив, що спір в цій частині відноситься до юрисдикції господарського суду, а також суд першої інстанції, визнавши вказані правочини недійсними, фактично прийняли рішення про права, свободи, інтереси та/або обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, рішення судів попередніх інстанцій в частині позову ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія-Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» до ПАТ «Златобанк» про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майнапідлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд в цій частині до суду першої інстанції.
 
Що стосується розгляду по суті справи в частині позовних вимог ПФ «Капітал-Сервіс», ТОВ «Вевсо», ПП «Італія-Моторс», ПП «Фірма «Євро-Авто» до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, то Велика Палата Верховного Суду зазначає наступне.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові в цій частині, апеляційний суд зробив висновок, що нові кредитори не несуть відповідальність за дійсність основних правочинів (кредитних договорів), а також за договорами їх забезпечення.
 
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
 
За загальними положеннями про недійсність правочину, визначеними статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частини 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
 
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
 
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). 
 
Частиною першою статті 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
 
Однак суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання наявності чи відсутності порушення прав позивачів внаслідок дій чи бездіяльності  ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не врахував, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 20 липня 2017 року (справа № 766/12845/16-ц)визнані недійсними договори про відступлення прав вимоги, за якими останні набули прав нових кредиторів за оскаржуваними кредитними договорами та договорами забезпечення, укладеними між ПАТ «Златобанк» та ПФ «Капітал-Сервіс» і ПАТ «Златобанк» і ПП «Фірма «Євро-Авто».
 
Доказів про скасування зазначеного судового рішення матеріали справи не містять.
 
У зв`язку із цим суд помилково вважав вказаних вище осіб новими кредиторами тасуб`єктами цивільних прав у правовідносинах, безпідставно вдався до аналізу правового регулювання відносин щодо заміни осіб у зобов`язанні, залишив поза увагою, що недійсний правочин не створює для сторін чи інших осіб правових наслідків.
 
Виходячи з викладеного та враховуючи те, що на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції у ОСОБА_9 та ОСОБА_10  було відсутнє право звертатися до боржників з вимогами щодо виконання як основних зобов`язань, так і за договорами забезпечення їх виконання, Велика Палата Верховного Суду вважає, що рішення суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених статтею 412 ЦПК України, необхідно змінити.
 
Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цій частині позовних вимог необхідно відмовити у позові з огляду на те, що останні не є належними відповідачами, оскільки у них немає власних прав та інтересів щодо предметів спору (кредитних та договорів їх забезпечення), які оспорюють позивачі ПФ «Капітал-Сервіс» і ПП «Фірма «Євро-Авто».
 
Оскільки за наслідками розгляду касаційної скарги постанова суду апеляційної інстанції змінюється, однак результат розгляду справи залишається незмінним, тому правові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
 
Керуючись статтями 259, 265, 400, 402, 406, 409, 411, 412, 416, 417, 419 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду 
 
ПОСТАНОВИЛА:
 
Касаційну скаргу Приватної фірми «Капітал-Сервіс», Спільного українсько-чеського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вевсо», Приватного підприємства «Фірма «Євро-Авто», від імені та в інтересах яких діє адвокат Гілін Євген Олександрович, задовольнити частково.
 
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 грудня 2017 року в частині вирішення позовних вимог Приватної фірми «Капітал-Сервіс», Спільного українсько-чеського підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вевсо», Приватного підприємства «Італія Моторс», Приватного підприємства «Фірма «Євро-Авто» до Публічного акціонерного товариства «Златобанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна реєстраційна служба Суворовського районного управління юстиції в м. Херсоні, приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Козоріз Роман Володимирович, приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України, про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна і записів, а також постанову Апеляційного суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року в частині закриття провадження у справі в цій частині скасувати, справу передати для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Постанову Апеляційного суду Херсонської області від 03 квітня 2018 року в частині відмови у задоволенні вимог до ОСОБА_9 , ОСОБА_10  про визнання недійсними кредитних договорів, договорів іпотеки та поруки, скасування рішень про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна - змінити, відмовивши у позові Приватній фірмі «Капітал-Сервіс», Спільному українсько-чеському підприємству у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Вевсо», Приватному підприємству «Італія Моторс», Приватному підприємству «Фірма «Євро-Авто» в цій частині, з підстав, викладених у мотивувальній частині постанови.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                                                    О. М. Ситнік
Судді:                                    Н. О. Антонюк                                         Н. П. Лященко 
С. В. Бакуліна                                          О. Б. Прокопенко  
Д. А. Гудима                                            І . В. 
Саприкіна В. І. Данішевська О. С . 
Ткачук О. С . Золотніков В. Ю . Уркевич 
В. С. Князєв                                            О. Г. Яновська
                                              Л. М. Лобойко