ПОСТАНОВА
Іменем України

26 квітня 2019 року 
Київ
справа №814/2573/16
адміністративне провадження №К/9901/37282/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 814/2573/16
за позовом ОСОБА_2
до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про зобов'язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2017 року (у складі судді Танасогло Т.М.),
В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з вимогами щодо зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та виплатити в установленому порядку відшкодування вкладу в сумі 181 815,06 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року адміністративний позов задоволений частково. Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ "ІМЕКСБАНК" для здійснення виплат, включивши до нього дані про відшкодування ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) коштів у розмірі 181 815, 06 грн. за вкладом за договором банківського рахунку фізичної особи від 22 січня 2015 року № 1970012773, укладеним між ОСОБА_2 та ПАТ "ІМЕКСБАНК". В решті позовних вимог відмовлено. Присуджено на користь ОСОБА_2 судовий збір сплачений за квитанцією від 25 листопада 2016 року № 4461830 в сумі 551, 20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
15 травня 2017 року Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав до суду апеляційну скаргу на вищезазначену постанову.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року було залишено без руху та встановлено апелянту 15-денний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2017 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року у справі № 814/2573/16 повернуто скаржнику.
Постановляючи зазначену ухвалу суд виходив з того, що відповідач не усунув викладені в ухвалі Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року недоліки, так як не надав суду належного та допустимого доказу щодо сплати відповідного судового збору, а тому згідно пункту 1 частини третьої статті 108 КАС України апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просять скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до апеляційного адміністративного суду.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга подана 07 серпня 2017 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 814/2573/16, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
Згідно з пунктом 4 Перехідних положень КАС України касаційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 березня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, а саме: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В.
Верховний Суд ухвалою від 25 квітня 2019 року прийняв до провадження адміністративну справу №   814/2573/16 та призначив її до розгляду в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів з 26 квітня 2019 року. 
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками справи клопотань заявлено не було.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права. Відповідач зазначає, що 30 травня 2017 року ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року було залишено без руху та встановлено відповідачу 15-денний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали.
Зазначену ухвалу від 30 травня 2017 року відповідачем отримано 29 червня 2017 року, що підтверджується відтиском штемпеля на супровідному листі.
12 липня 2017 року, на виконання вимог ухвали суду, відповідачем на адресу суду направлено оригінал платіжного доручення № 7972 від 06 липня 2017 року про сплату судового збору.
Проте, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2017 року апеляційна скарга повернута відповідачу.
При винесенні оскаржуваної ухвали судом не було враховано, що місце знаходження відповідача є м. Київ, в той час як місце знаходження Одеського апеляційного адміністративного суду - м. Одеса, отже виконання можливе тільки шляхом направлення документів поштовим зв'язком.
Відповідач звертає увагу на те, що оригінал платіжного доручення № 7972 від 06 липня 2017 року про сплату судового збору направлено відповідачем на поштову адресу Одеського апеляційного адміністративного суду 12 липня 2017 року, а отже строк на виконання ухвали суду від 30 травня 2017 року порушено не було.
Крім того зазначає, що відповідно до частини дев'ятої статті 103 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.
Від інших учасників відзиву або заперечень на касаційну скаргу не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду 12 липня 2017 року не відповідає, а викладені в касаційній скарзі мотиви є законними та обґрунтованими.
Згідно із частиною третьою статті 189 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовується правила статті 108 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 108 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху. 
Приймаючи рішення про повернення апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Одеський апеляційний адміністративний суду виходив з того, що скаржник в установлений судом строк не усунув недоліки апеляційної скарги, зокрема, не подав до документ про сплату судового збору за подання апеляційної скарги.
Так, ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 30 травня 2017 року відповідачу було встановлено 15-денний строк для усунення недоліків апеляційної скарги з дня отримання копії ухвали. Зазначену ухвалу відповідачем отримано 29 червня 2017 року, тому останнім днем на усунення недоліків апеляційної скарги було 14 липня 2017 року. 
При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до частини дев'ятої статті 103 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.
З матеріалів справи (копії списку згрупованих поштових відправлень поданих в КМД УДППЗ "Укрпошта") вбачається, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 12 липня 2017 року направлено на адресу Одеського апеляційного адміністративного суду рекомендований лист № 0405335737130. Крім того, про усунення недоліків апеляційної скарги свідчить оригінал платіжного доручення № 7972 від 06 липня 2017 року, згідно якого скаржником сплаченого судовій збір у розмірі 606,32 грн. за платіжними реквізитами зазначеними Одеським апеляційним адміністративним судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 30 травня 2017 року з відміткою про зарахування коштів до Державного бюджету 06 липня 2017 року.
Таким чином, відповідачем в строк встановлений ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду про залишення апеляційної скарги без руху від 30 травня 2017 року було виконано її вимоги, усунуто недоліки апеляційної скарги шляхом надання доказів сплати судового збору у визначеному законом розмірі.
Відтак, суд касаційної інстанції дійшов до висновку про те, що суд апеляційної інстанції повернув апеляційну скаргу без наявних на те підстав.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12 лютого 2019 року у справі № 808/1801/18.
Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об'єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).
У своєму рішенні від 8 квітня 2015 року у справі № 3-рп/2015 Конституційний Суд України зробив наступний висновок: право на судовий захист включає в себе, зокрема, можливість оскарження судових рішень в апеляційному та касаційному порядку, що є однією з конституційних гарантій реалізації інших прав і свобод, захисту їх від порушень і протиправних посягань, в тому числі від помилкових і неправосудних судових рішень.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
У пункті 36 рішення "Беллет проти Франції" (Bellet v. France № 23805/94) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Такий підхід корелює з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який у пункті 39 рішення по справі "Гарсія Манібардо проти Іспанії" (Garcia Manibardo v. Spain № 58695/97) зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "не примушує Держав-учасниць створювати апеляційні або касаційні суди. Однак, якщо такі суди існують, то гарантії, які передбачені статтею 6, повинні бути забезпечені".
Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 рішення у справі "Ашингдейн проти Сполученого Королівства" (Ashingdane v. the United Kingdom № 8225/78), пункт 96 рішення у справі "Кромбах проти Франції" (Krombach v. France № 29731 /96).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року не вимагає від держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Разом з тим там, де такі суди існують, гарантії, що містяться в статті 6 Конвенції, повинні відповідати, зокрема, забезпеченню ефективного доступу до цих судів для того, щоб учасники судового процесу могли отримати рішення, яке стосується їх „цивільних прав та обов'язків" (пункт 65 рішення у справі „Гофман проти Німеччини" (Hoffmann v. Germany № 34045/96) та пункт 122 рішення у справі „Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland № 30210/96).
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
Частиною першою статті 353 КАС України визначено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали судом першої інстанції та (або) суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційним судом порушено норми процесуального права та протиправно повернуто апеляційну скаргу.
З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню, ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2017 року - скасуванню, а справа - поверненню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Враховуючи, що справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 349, 353, 355, 356 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.
Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2017 року скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                          М.І. Гриців 
                                                                                          Н.В. Коваленко