ПОСТАНОВА
Іменем України

28 березня 2019 року 
Київ
справа №826/602/15
адміністративне провадження №К/9901/6070/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Мороз Л.Л.,
суддів:  Бучик А.Ю., Гімона М.М.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу №  826/602/15
за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" Оберемка Р.А. про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва, прийняту 07 квітня 2015 року у складі судді Аблова Є.В. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 25 червня 2015 року у складі колегії суддів: головуючого судді Кузьменка В.В., суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,
в с т а н о в и в :
У позовній заяві (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) позивач заявив такі вимоги:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" (далі - Уповноважена особа Фонду) щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з належною сумою в розмірі 193500 грн. на підставі договору банківського вкладу;
- зобов'язати Уповноважену особу Фонду включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з сумою в розмірі 193500 грн. на підставі договору банківського вкладу в порядку визначеному діючим законодавством;
- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) щодо не включення до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відомостей про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з сумою в розмірі 193500 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 349703 від 18 червня 2014 року;
- зобов'язати Фонд включити до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з сумою в розмірі 193500 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 349703 від 18 червня 2014 року;
- зобов'язати Фонд затвердити Загальний реєстр вкладників публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, який повинен містити відомості про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з сумою в розмірі 193500 грн. на підставі договору банківського вкладу з фізичною особою № 349703 від 18 червня 2014 року;
- зобов'язати Фонд вчинити дії щодо виплати коштів у розмірі, визначеному частиною 1 статті 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що розміщені за договорами банківського рахунку у ПАТ «Європейський газовий банк» на користь ОСОБА_1.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
Як встановлено, 18 червня 2014 року між ПАТ «Європейський газовий банк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 349703 банківського вкладу з фізичною особою, згідно умов якого банк відкриває вкладнику депозитний рахунок № НОМЕР_1 та приймає від вкладника  грошові кошти в національній валюті України на строк 30 днів (тобто до 18 липня 2015 року). Вкладник вносить готівкою або перераховує безготівковим шляхом з відкритих в Банку поточних та/або депозитних рахунків, а Банк приймає на відкритий Вкладнику Рахунок грошові кошти в сумі 193500 грн.
За використання грошових коштів Банк сплачує вкладнику проценти із розрахунку 23 % річних.
Відповідно до квитанції від 18 червня 2014 року на рахунок № НОМЕР_1 позивачем внесено 193500,00 грн. по договору банківського вкладу № 349703 від 18 червня 2014 року.
Разом з тим, у зв'язку з порушенням нормативів та наявністю проблем з ліквідністю, що становило реальну загрозу невиконання Банком своїх зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами, а також потреб у посиленому контролі за діяльністю банку, на підставі ст.ст. 7, 15, 55 Закону України «Про Національний банк», ст.ст. 66, 67, 73 Закону України «Про банки і банківську діяльність», з метою захисту інтересів вкладників та кредиторів AT «ЄВРОГАЗБАНК» постановою Правління Національного банку України від 17 червня 2014 року № 366/БТ (є банківською таємницею), до AT «ЄВРОГАЗБАНК» було застосовано заходи впливу за порушення банківського законодавства.
З дати прийняття Постанови НБУ № 366/БТ до 18 грудня 2014  року включно в АТ«ЄВРОГАЗБАНК» було зупинено здійснення таких операцій, зокрема:
- залучення  у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб у національній та іноземній валютах;
- відкриття поточних рахунків (утому числі карткових) та залучення на поточні рахунки клієнтів (у тому числі карткові) - фізичних осіб (резидентів) коштів у національній та іноземній валютах.
Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2014 року № 424 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» до категорії неплатоспроможних, рішенням виконавчої дирекції Фонду від 16 липня 2014 року № 57 з 17 липня 2014 року в ПАТ «Європейський газовий банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці.
Рішенням виконавчої дирекції від 13 жовтня 2014 року № 111 було продовжено строк тимчасової адміністрації до 17 листопада 2014 року.
Згідно постанови Правління Національного банку України від 17 листопада 2014 року № 725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Європейський газовий банк». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 121 від 18 листопада 2014 року «Про початок процедури ліквідації та виведення банку з ринку».
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18 грудня 2014 року № 150 «Про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» з 19 грудня 2014 року уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «ЄВРОГАЗБАНК» призначено провідного юрисконсульта відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Оберемка Романа Анатолійовича.
Відповідно до відомостей, розташованих на офіційному веб-сайті Фонду, банком-агентом, що здійснює виплату коштів вкладникам ПАТ «ЄВРОГАЗБАНК» є ПАТ «Банк «Київська Русь».
ОСОБА_1 неодноразово (06 листопада 2014 року, 21 листопада 2014 року, 10 грудня 2014 року) зверталась до Уповноваженої особи Фонду щодо надання пояснень з приводу її невключення в перелік осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду.
ОСОБА_1, вважаючи неправомірною бездіяльність відповідачів щодо її не включення до Загального реєстру вкладників, звернулась з позовом до суду.
Суди попередніх інстанцій виходили з того, що договір № 349703 банківського вкладу з фізичною особою ОСОБА_1 та операції з залучення (внесення або перерахування) грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору було здійснено 18 червня 2014 року, в той час коли відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17 червня 2014 року № 366/БТ (є банківською таємницею), до AT «ЄВРОГАЗБАНК» було застосовано заходи впливу за порушення банківського законодавства.
З дати прийняття цієї постанови було зупинено здійснення таких операцій, як залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб у національній та іноземній валютах;
Тобто, договір банківського вкладу позивача від 18 червня 2014 року було укладено з порушенням нормативів НБУ, та незважаючи на заборону Національного банку України укладати в AT «ЄВРОГАЗБАНК» депозитні договори, відкривати рахунки та проводити операції за ними.
Крім того, суди дійшли висновку, що фактичного внесення позивачем грошових коштів до каси банку не відбувалось, оскільки, як вбачається з виписки по особовим рахункам Трускавецького відділення № 1 АТ «ЄВРОГАЗБАНК» за 18 червня 2014 року було проведено по Кредиту каси 5118327,38 грн. та по Дебету каси 5118327,38 грн., тобто сума ніби то виданих та залучених коштів зберігається, що свідчить про штучне створення обов'язку Фонду щодо відшкодування грошових коштів.
З урахуванням вказаних обставин, за оцінкою судів першої та апеляційної інстанцій, договір банківського вкладу позивача містить ознаки нікчемного правочину.
У касаційній скарзі позивач заявив вимогу про скасування судових рішень та прийняття нового рішення, яким позов задовольнити.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Суд, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про задоволення касаційної скарги частково.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені, зокрема, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут і далі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; Закон № 4452-VI).
Частиною першою статті 3 Закону № 4452-VI визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладам
Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.
Згідно з положеннями статті 27 Закону № 4452-VI Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.
Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що держава гарантує фізичним особам, які на момент прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, мали у такому банку вклад, відшкодування суми коштів, розміщених на цьому вкладі, включаючи нараховані відсотки, за рахунок коштів ФГВФО у межах суми, встановленої адміністративною радою Фонду, яка не може бути меншою 200000 грн. Фактична виплата гарантованої суми відшкодування здійснюється Фондом відповідно до затверджених виконавчою дирекцією Фонду реєстрів вкладників, сформованих на підставі переліку вкладників з визначенням суми відшкодування для кожного з них, що складаються уповноваженою особою Фонду.
Суд касаційної інстанції зауважує, що підставою для поширення на особу гарантій, передбачених Законом № 4452-VI щодо відшкодування вкладу, є наявність у такої особи станом на день запровадження у банку тимчасової адміністрації залишку коштів на банківському рахунку, що відкритий на її ім'я, тобто наявність вкладу та статусу вкладника у особи. При цьому положення чинного законодавства не пов'язують визначення статусу вкладника банку та виникнення у нього права на отримання гарантованої суми відшкодування вкладу із походженням на відповідному вкладному (депозитному, поточному) рахунку коштів.
На дату прийняття постанови Правління Національного банку України від 16 липня 2014 року № 424 "Про віднесення ПАТ «Єврогазбанк» до категорії неплатоспроможних" на вкладному (депозитному) рахунку ОСОБА_1, відкритому відповідно до укладеного з ПАТ «Єврогазбанк» договору, були розміщені грошові кошти у розмірі 193500 грн.
Вказані кошти на депозитний рахунок позивача були залучені ним особисто готівкою через касу банку, що підтверджено квитанцією від 18 червня 2014 року № НОМЕР_1.
Частина друга статті 38 Закону № 4452-VI визначає, що протягом 30 днів з дня початку тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають одному з таких критеріїв: 1) договори, за якими було або має бути здійснено відчуження (або передача в користування) майна банку на умовах, значно гірших за звичайні ринкові умови здійснення відповідних операцій; 2) договори про здійснення кредитних операцій, які передбачають надання клієнту пільг і які банк не уклав би за звичайних ринкових умов; 3) договори про здійснення кредитних операцій та інші господарські договори, що мають на меті штучне виведення активів банку внаслідок шахрайських дій та зловмисних намірів; 4) договори, що передбачають платіж чи операцію з майном з метою надання пільг окремим кредиторам банку; 5) договори (правочини) з пов'язаною особою банку, якщо така операція не відповідає вимогам законодавства України або загрожує інтересам вкладників і кредиторів банку; 6) господарські операції, де оплата значно перевищує реальну вартість товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком.
Згідно з частиною третьою вказаної статті договори, зазначені в частині другій цієї статті, є нікчемними.
Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону № 4452-VI, в редакції, чинній з 11 липня 2014 року, Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.
З аналізу вищенаведеного слідує, що Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки вчинених (укладених) банком правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов'язком встановити обставини, з якими закон пов'язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема щодо не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.
Застосовуючи частину третю статті 38 Закону № 4452-VI Фонд або його Уповноважена особа, зобов'язані дотримуватися положень частини другої статті 19 Конституції України відповідно до якої, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідачі, визначаючи підстави нікчемності правочину, під час розгляду справи судами усіх інстанцій посилаються на пункт сьомий частину третьої статті 38 Закону № 4452-VI та статтю 228 ЦК України.
При цьому судом касаційної інстанції також враховується і той факт, що спірний правочин було укладено до внесення змін до статті 38 Закону № 4452-VI, яка в редакції до 11 липня 2014 року, не містила пункту сьомого.
Відповідно до пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI (в редакції з 11 липня 2014 року) правочини неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав укладення банком правочинів (у тому числі договорів), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.
Зі змісту даної норми вбачається, що пункт 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI не може бути застосованим до договору, укладеного між позивачем та ПАТ «Єврогазбанк», оскільки на підставі цього договору у позивача не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов'язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачу.
Відтак, метою пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI є недопущення зменшення активів банку або якості (ліквідності) таких активів на шкоду інших кредиторів, а також захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 910/14681/17, від 30 травня 2018 року у справі № 910/23036/16, від 23 жовтня 2018 року у справі № 804/6992/15.
З приводу посилань відповідачів на надходження коштів на рахунок позивача внаслідок так званого «дроблення» (розподілу) рахунку іншого клієнта, на якому була розміщена значна сума коштів, що свідчить про нікчемність вчиненого позивачем та банком правочину, з огляду на те, що укладення договору банківського вкладу відбувалось одночасно із операціями зняття готівки з рахунків інших клієнтів, колегія суддів зазначає, що спеціальна підстава для визнання нікчемними договорів, які відповідають, умовній категорії "договори дроблення", з'явилася 12 серпня 2015 року одночасно з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року № 629-VIII.
Цим Законом частину третю статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було доповнено спеціальним пунктом 9, який передбачає, таку підставу для нікчемності як "здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства". Спрямованість цих законодавчих змін на віднесення до категорії нікчемних, так званих, "договорів дроблення" підтверджується Пояснювальною запискою до проекту закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» (реєстраційний № 2045а від 08 червня 2015 року), який був внесений Кабінетом Міністрів України. У цій Пояснювальній записці зазначено, що проект закону спрямований на, зокрема, розширення переліку підстав, за яких Фонд не відшкодовує кошти за вкладами, які мають ознаки "дроблення". Крім того, саме рішення Верховної Ради України про прийняття Закону № 629 було спрямоване на віднесення до категорії нікчемних, так званих, "договорів дроблення" і це підтверджується стенограмою засідання парламенту від 16 липня 2015 року.
Разом з тим, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що спірні правовідносини виникли до внесення пункту 9 до частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.  З огляду на вказане, посилання відповідачів на наявність факту «дроблення» вкладу з боку позивача є безпідставним.
З приводу посилань відповідачів на те, що спірний правочин було укладено в період дії обмежень, встановлених постановою від 17 червня 2014 року № 366/БТ «Про застосування до Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» заходів впливу та призначення куратора», суд зазначає, що відповідно до приписів статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» положення вказаної постанови є банківською таємницею, доказів обізнаності позивача з її положеннями відповідачами надано не було, як і не надано, всупереч приписів статті 71 КАС України (в редакції чинній на час ухвалення рішень судами) доказів доведення керівництвом такої інформації і до відповідальних працівників банку, якими було оформлено з позивачем спірний договір банківського вкладу.
Встановлені у цій справі обставини свідчать, що позивач є вкладником у розумінні приписів статті 2 Закону №4452-VI, вклад розміщено на рахунку в ПАТ «Єврогазбанк» до запровадження тимчасової адміністрації, а тому позивач підпадає під дію гарантій відшкодування коштів за вкладом на підставі статті 26 Закону №4452-VI. При цьому відповідачами не наведено правових підстав для невключення позивача до переліку вкладників ПАТ «Єврогазбанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до приписів Закону №4452-VI.
Отже, ОСОБА_1 набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про неї, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов'язання Уповноваженої особи подати Фонду додаткову інформацію щодо позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Єврогазбанк» за рахунок Фонду.
Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 802/351/16-а.
Суд зазначає, що Фонд або його Уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорювані дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону 4452-VI.
Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому відповідно до статті 78 КАС України є обов'язковими для адміністративних судів.
Разом з тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність протиправних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договору банківського вкладу ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачами надано не було.
Суд зауважує, що у випадку встановлення відповідним судовим рішенням у межах кримінального провадження обставин, які свідчать про нікчемність укладеного особою з банком правочину, Уповноважена особа не позбавлена права у відповідності до положень чинного законодавства подати до Фонду додаткову інформацію про зменшення кількості вкладників, а також застосувати наслідки нікчемності такого правочину.
Щодо позовних вимог  про зобов'язання Фонду включити позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб суд зазначає, що ця позовна вимога, заявлена до Фонду, є необґрунтованою та передчасною.
Так, судами попередніх інстанцій було встановлено, що позивача не було включено уповноваженою особою Фонду до переліку вкладників, не надано до Фонду інформацію щодо позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Тому на момент розгляду справи судом у Фонду не було підстав для включення позивача до загального реєстру вкладників.
За таких обставин, касаційну скаргу належить задовольнити частково, рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати у частині вимог, що заявлені до Уповноваженої особи Фонду та позов задовольнити у вказаній частині; у іншій частині рішення судів попередніх інстанцій - залишити без змін.
Керуючись статтями 344, 350, 351 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року скасувати в частині відмови у позові щодо Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Європейський газовий банк" та прийняти у цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з сумою в розмірі 193500 грн. на підставі договору банківського вкладу від 18 червня 2014 року № 349703;
- зобов'язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з сумою в розмірі 193500 грн. на підставі договору банківського вкладу  від 18 червня 2014 року № 349703;
В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2015 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
М.М. Гімон 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду