Постанова
Іменем  України
 
07 березня 2019 року
м. Київ
 
справа № 824/232/2018
 
провадження № 61-119 ав 19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4, 
відповідач - ОСОБА_5,
заявник - ОСОБА_6,
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня       2018 року у складі судді Махлай Л. Д. у справі за заявою ОСОБА_6 про скасування рішення третейського суду від 30 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності, 
ВСТАНОВИВ:
1.     Описова частина 
Короткий зміст вимог заяви
У листопаді 2018 року ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду, як до суду першої інстанції, з заявою про скасування рішення третейського суду            від 30 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності, скасування виконавчого листа Сквирського районного суду Київської області від 16 березня 2009 року у справі                         № 6-48/2009, скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на нежитлову будівлю літ. «а» площею 266,5 кв. м по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що рішенням третейського суду визнано мирову угоду між сторонами та визнано за ОСОБА_4 право власності на вищевказане нерухоме майно. Проте зазначене майно у силу положень СК України є спільним сумісним майном подружжя, а її до участі у справі не залучено. 
Короткий зміст судового рішення апеляційного суду, як суду першої інстанції 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року вищевказану заяву ОСОБА_6 повернуто заявнику. 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_6 у наданий їй судом строк не усунула недоліків заяви, а саме не надала належним чином завірену копію рішення третейського суду від 30 січня 2009 року та оригінал чи належним чином завірену копію третейської угоди, тому заяву їй повернуто.  
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 подала до Верховного Суду апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року скасувати й направити справу для продовження розгляд до апеляційного суду, як суду першої інстанції. 
Надходження апеляційної скарги до Верховного Суду
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року ОСОБА_6 поновлено строк апеляційного оскарження та відкрито апеляційне провадження за її апеляційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року.
У лютому 2019 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2019 року закінчено підготовчі дії у справі за заявою ОСОБА_6 про скасування рішення третейського суду                  від 30 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності. Призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
Апеляційна скарга мотивована тим, що оригінал рішення третейського суду знаходиться у комунальному підприємстві Київської обласної ради «Південне бюро технічної інвентаризації» (далі - КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації»), яке надало належним чином завірену його копію. Іншим чином завірити рішення третейського суду від 30 січня 2009 року немає можливості, оскільки матеріали справи, які перебували на зберіганні у Сквирському районному суді Київської області, знищені, що підтверджується довідкою суду. Третейська угода також не збереглась, так як ОСОБА_6 не була учасником справи у третейському суді. Такі докази за її клопотанням слід витребувати на підставі частини шостої статті 177 ЦПК України судом у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Отже, апеляційним судом при поверненні ОСОБА_6 заяви було порушено її право на доступ до правосуддя.  
Доводи особи, яка подала відзив
У лютому 2019 року ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, посилаючись на те, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законним і обґрунтованим, оскільки ОСОБА_6 не дотрималась вимог процесуального права, а саме статті 455 ЦПК України щодо форми і змісту заяви про скасування рішення третейського суду та переліку документів, які мають бути додані до цієї заяву, тому заяву вірно повернуто заявнику. 
2. Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Частиною другою статті 24, частиною другою статті 351 ЦПК України передбачено, що Верховний Суд переглядає в апеляційному порядку судові рішення апеляційних судів, ухвалені ними як судами першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає задоволенню. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення заяви заявникові проводиться без повідомлення учасників справи.
Підстав для розгляду апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи Верховний Суд не вбачає, апеляційна скарга таких доводів не містить. 
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та наявні у справі матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Зазначеним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.
У частині першій статті 454 ЦПК України передбачено, що сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини четвертої статті 455 ЦПК України до заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу додаються: оригінал рішення третейського суду, оригінал належним чином засвідченого рішення міжнародного комерційного арбітражу або належним чином завірені їх копії. Копія рішення постійно діючого третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, який знаходиться на території України, може також посвідчуватися головою постійно діючого третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, а копія рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу для вирішення конкретного спору має бути нотаріально завірена; оригінал третейської або арбітражної угоди, або належним чином завірена її копія.
Згідно з частиною п'ятою статті 455 ЦПК України до заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу, поданої без додержання вимог, визначених у цій статті, застосовуються положення               статті 185 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і           177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2018 року заяву            ОСОБА_6 про скасування рішення третейського суду від 30 січня 2009 року залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме заявнику необхідно було сплатити судовий збір, надати оригінал рішення третейського суду чи належним чином завірену його копію та оригінал третейської угоди чи належним чином завірену її копію. 
26 листопада 2018 року на виконання вимог вищевказаного судового рішення ОСОБА_6 направила до суду квитанцію про сплату судового збору та повідомила, що оригінал рішення третейського суду знаходиться                           у КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації», яке надало їй копію цього рішення, завірену їх печаткою. Іншим чином посвідчити рішення суду та надати оригінал третейської угоди вона не має можливості, так як матеріали третейської справи, що перебували у Сквирському районному суді Київської області, знищені, що підтверджується довідкою суду.
При цьому ОСОБА_6 зазначила, що вона не була залучена третейським судом до участі у справі, а тому буде прохати суд згідно з вимогами ЦПК України витребувати ці докази (а.с. 27-28).
Апеляційний суд вважаючи вищевказані доводи ОСОБА_6 не обґрунтованими ухвалив судове рішення від 05 грудня 2018 року про повернення заяви про скасування рішення третейського суду заявнику. 
Відповідно до положень статті 2 ЦПК Українизавданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з пунктом 4 частини п'ятої статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини четвертої статті 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Зазначені вимоги закону ОСОБА_6 виконала. 
Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вищевказаних положень процесуального законодавства з формальних процесуальних підстав дійшов висновку про повернення заявнику заяви про скасування рішення третейського суду, оскільки не звернув уваги на доводи ОСОБА_6 про те, що матеріали справи, які перебували на зберіганні у Сквирському районному суді Київської області знищені, що підтверджується довідкою суду (а.с. 19), тому у неї немає можливості надати належним чином завірену копію рішення третейського суду від 30 січня 2009 року та третейської угоди, стороною третейського розгляду вона не була. 
Отже, доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_6,підлягають перевірці, оскільки судові процедури повинні бути справедливими (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на доступ до правосуддя.
Згідно зі статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Виходячи з викладеного, апеляційним судом, як судом першої інстанції, було передчасно повернуто заяву ОСОБА_6, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню із направленням справи для продовження розгляду до апеляційного суду, як суду першої інстанції.
Керуючись статтями 24, 351, 367-369, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 05 грудня 2018 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції - Київського апеляційного суду.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Д.Д. Луспеник
 
                                                                                                            Ю.В. Черняк