ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року 
м. Київ
Справа № 926/1307-б/15 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г. 
за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.
учасники справи:
ініціюючий кредитор - Кіцманська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Чернівецькій області
боржник - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат"
ліквідатор - арбітражний керуючий Шевчук Тарас Ігорович, 
представник - адвокат Комерзан З.Д. (ордер серії ЧЦ №29857 від 01.10.2018)
ОСОБА_6, особисто
розглянув касаційну скаргу засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат" ОСОБА_6
на постанову Західного апеляційного господарського суду 
від 21.12.2018
у складі колегії суддів: Желік М.Б. (головуючий), Галушко Н.А., Орищин Г.В.
та ухвалу Господарського суду Чернівецької області 
від 27.10.2016 
у складі судді Бутирського А.А.
у справі №926/1307-б/15
за заявою Кіцманської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернівецькій області
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат"
ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
1. 17.01.2019 поштовим відправленням засновник Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат" ОСОБА_6 звернулася безпосередньо до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.10.2016 у справі №926/1307-б/15 в порядку статей 286, 287, 289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №926/1307-б/15 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 22.01.2019.
3. Ухвалою від 01.02.2019 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі №926/1307-б/15 за касаційною скаргою єдиного засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат" ОСОБА_6 на постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.10.2016, призначив розгляд касаційної скарги на 26.03.2019 о 10 год. 15 хв.
4. 25.03.2019 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв'язку з перебуванням судді Погребняка В.Я. у відпустці, склад колегії змінено на: Катеринчук Л.Й. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.; ухвалою Суду від 25.03.2019 зазначена колегія суддів прийняла справу №926/1307-б/15 з касаційною скаргою засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат" ОСОБА_6 на постанову апеляційного суду від 21.12.2018 та ухвалу суду першої інстанції від 27.10.2010 з призначеним ухвалою Суду від 01.02.2019 розглядом на 26.03.2019 о 10 год. 15 хв.
5. Ухвалою Верховного Суду від 26.03.2018 розгляд касаційної скарги засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат" відкладено на 11.04.2019 о 10 год. 30 хв. 
6. Судове засідання Верховного Суду 11.04.2019 проводилося в режимі відеоконференції з Нікопольським міськрайонним судом.
7. Від Кіцманської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області та арбітражного керуючого Шевчука Т.І. надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_6 (далі - скаржник).
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення 
8. Кіцманська ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецької області звернулася із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку статей 10-12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), просила порушити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат" та визнати безспірні вимоги Кіцманської ОДПІ на суму 4 486 619, 50 грн.
8.1. Ухвалою від 13.08.2015 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат", визнано безспірні вимоги Кіцманської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецької області до боржника на суму 2 722 093, 58 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном строком на 115 календарних днів, призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Комерзана З.Д., визначено грошову винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень розпорядника майна в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожний місяць виконання ним повноважень за рахунок заявника. 
8.2. Ухвалою від 01.02.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів на суму 4 655 784, 63 грн., збори кредиторів та комітету кредиторів доручено провести 22.02.2016 р., а підсумкове засідання призначено на 29.02.2016.
8.3. Постановою від 23.03.2016 визнано банкрутом ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат", призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Комерзана З.Д., ухвалою від 23.05.2016 арбітражного керуючого Комерзана З.Д звільнено від виконання обов'язків ліквідатора ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат", а новим ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Шевчука Т.І.
8.4. Ухвалою від 08.06.2016 визнано поточні грошові вимоги Кіцманської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернівецької області до банкрута на суму 2 756 грн. судового збору (1 черга) та 910 597, 52 грн. (шоста черга). 
9. Ухвалою від 27.10.2016 Господарський суд Чернівецької області, з посиланням на статті 45, 46, 83 Закону про банкрутство, затвердив звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат", ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат" ліквідував, провадження у справі припинив, зобов'язав державного реєстратора припинити реєстрацію ліквідованої юридичної особи-банкрута.
9.1. Місцевим судом встановлено, що за наслідком проведення ліквідаційної процедури незадоволеними залишились вимоги Кіцманської ОДПІ ГУ Міндоходів у Чернівецької області на суму 5 397 516, 75 грн. та ПП "Бізон-Тех 2006" на суму 161 557, 40 грн. Інших кредиторів ліквідатором не виявлено. При цьому, ліквідаційний баланс станом на 19.10.2016 підтверджував відсутність в банкрута будь-якого майна. 
9.2. Місцевим судом встановлено, що згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна у банкрута на праві власності перебувало таке майно: будівля старої котельні, О, 665 кв. м., будівля складу готової продукції, М, споруди теплиць 1, 2, 3000 кв. м., трансформаторна будка Е. Н, очисні споруди 7, 8. Споруди теплиць № 3, 4, 6 знесені. Крім того, судом встановлено, що майно банкрута виставлялось для продажу на аукціонах. Так, перший аукціон, призначений на 02.06.2016, не відбувся у зв'язку з відсутністю заявників, перший повторний аукціон, призначений на 07.07.2016, також не відбувся у зв'язку з відсутністю заявників, а на другому повторному аукціоні, який відбувся 18.08.2016, реалізовано майно банкрута за 297 974 грн. При цьому, майно банкрута придбало ТОВ "Есперанса-плюс", а отримані від реалізації майна банкрута кошти, розподілені таким чином: 29 970 грн. - оплата послуг з організації та проведення аукціону, 8 737 грн. - оплата послуг Кіцманського КР БТІ, 4 000 грн. - оплата послуг із землеустрою, 71 755 грн. - оплата послуг по охороні майна, 40 000 грн. - оплата бухгалтерських послуг у ліквідаційній процедурі, 27 500 грн. - оплата юридичних послуг у ліквідаційній процедурі, 10 064 грн. - погашення кредиторських вимог першої черги (судовий збір), 106 000 грн. - погашення кредиторської заборгованості третьої черги.
9.3. Місцевим судом встановлено, що відповіді на запити ліквідатора державних реєструючи органів та інформація з державних реєстрів підтверджують, що за банкрутом не зареєстровано транспортних засобів, іншої техніки, залишок на рахунку банкрута становить 0 грн., рахунки банкрута закриті, земельні ділянки у банкрута на праві власності відсутні, майно банкрута на зберіганні на складах митниці не перебуває, повітряні судна за банкрутом не зареєстровані, серед власників, які володіють значними пакетами акцій емітентів (10 відсотків і більше статутного капіталу) банкрут не значиться, реєстрація, перереєстрація та зняття з обліку технологічних транспортних засобів банкрутом не здійснювалась.
9.4. Місцевим судом також встановлено, що на засіданні комітету кредиторів від 19.10.2016 ухвалено рішення схвалити звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, зобов'язано ліквідатора подати звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута на затвердження Господарському суду Чернівецької області.
Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови
10. Постановою від 21.12.2018 Західний апеляційний господарський суд в задоволенні вимог апеляційної скарги засновника ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат" ОСОБА_6 від 11.11.2016 відмовив, ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.10.2016 у справі №926/1307-б/15 залишив без змін.
10.1. Апеляційний суд, перевіривши обставини, встановлені місцевим судом, з посиланням на статті 26, 41-42, 46, 83, 98 Закону про банкрутство, погодився з висновками суду першої інстанції про те, що ліквідатором виконані усі необхідні дії для виявлення документації і майнових активів боржника та покладені на нього Законом обов'язки. Приймаючи до уваги, що за результатами ліквідаційного балансу у банкрута не залишилося майна, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс погоджено з комітетом кредиторів, суд вважав обґрунтованим затвердження звіту та ліквідаційного балансу та припинення підприємницької діяльності боржника. При цьому, апеляційний суд звернув увагу на те, що в межах провадження у справі про банкрутство відсутні докази оскарження чи скасування результатів аукціону з продажу майна боржника, натомість арешт накладений в межах кримінальної справи, є заходом забезпечення кримінального провадження, застосованим за нормами КПК України і його скасування відбувається в порядку, визначеному статтею 174 КПК України, та не може здійснюватися судами господарської юрисдикції, що випливає також із положень статей 37, 41 Закону України "Про забезпечення вимоги кредиторів та реєстрацію обтяжень", тому, суд вважав правильним проведення процедури продажу нерухомого майна у процедурі банкрутства за наявності діючого арешту такого майна, накладеного в рамках кримінального провадження, та відсутність підстав для його скасування ухвалою господарського суду під час провадження у справі про банкрутство.
Крім того, апеляційний суд, з урахуванням пункту 6 частини 1 статті 24, пункту 3 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", дійшов висновку, що при відчуженні майна банкрута, наявність зареєстрованих обтяжень речових прав, не є підставою для відмови у державній реєстрації прав на обтяжене майно, а наявність у державному реєстрі записів про обтяження майна банкрута не перешкоджає його реалізації у порядку, встановленому законом, що спростовує доводи скаржника.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ
Доводи скаржника (ОСОБА_6)
11. Скаржниця доводила, що висновки апеляційного суду про те, що правильним є проведення процедури продажу нерухомого майна у процедурі банкрутства за наявності діючого арешту такого майна, накладеного в межах кримінального провадження, та відсутності підстав для його скасування ухвалою господарського суду, є помилковими. При цьому, судом апеляційної інстанції не зазначено мотиви відхилення апеляційної скарги у взаємозв'язку з ухваленням судових рішень про незаконність скасування арешту судом першої інстанції, прийняття яких зумовило необхідність зупинення провадження у даній справі на 1,5 року. Крім того, скаржниця зазначила, що апеляційним судом були поверхово досліджені висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №910/10369/15, що призвело до неправильного висновку про те, що ліквідатор банкрута за наявності арешту на нерухоме майно має право здійснювати реалізацію нерухомого майна. 
Доводи інших учасників справи
12. У відзиві Кіцманської ОДПІ ГУ ДФС у Чернівецькій області зазначено, що протягом застосування процедури примусового стягнення заборгованості згідно з вимогами ПК України та в ході процедури розпорядження майном керівними органами боржника та іншими особами не було вжито дій, встановлених статтями 65, 66, 71 ГК України, статтею 16 ПК України щодо обліку майна та подання звітності, погашення вимог кредиторів тощо. При цьому, звіт ліквідатора про хід процедури та ліквідаційний баланс, погоджений комітетом кредиторів і затверджений судом, є дослідженим, обґрунтованим та таким, що підсумував хід процедури банкрутства. Оскільки до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, борг банкрута був списаний як безнадійний.
12.1. У відзиві податкової інспекції також зазначено, що скаржник не є стороною у справі про банкрутство та не може представляти ліквідоване підприємство в силу положень Закону про банкрутство, ГПК України.
13. У відзиві арбітражного керуючого зазначено, що наявність арешту в процедурі банкрутства не перешкоджає продажу активів банкрута, а навпаки забезпечує збереження майна останнього, його реалізацію та погашення кредиторських вимог, що відповідає принципам банкрутства. При цьому, з урахуванням статті 91 Закону про банкрутство, в даному випадку саме арешт, накладений в межах кримінального провадження в 2012 році запобіг незаконному відчуженню майна боржника його керівником та засновником, що дозволило реалізувати зазначене майно та частково погасити кредиторську заборгованість. Крім того, у відзиві зазначено, що ліквідатором дотримано вимоги статті 46 Закону про банкрутство, комітетом кредиторів схвалено звіт ліквідатора, а судом правильно винесено ухвалу про ліквідацію ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат", а скасування рішень попередніх інстанцій матиме наслідком відновлення банкрута із заборгованістю на суму 5 453 074, 15 грн. 
НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 
14. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"
Частина 1 статті 37 - у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд у судовому засіданні за участю сторін приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.
Частина 1 статті 42 - усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або    господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі-банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.
Частина 1 статті 43 - майно, яке підлягає реалізації у ліквідаційній процедурі, оцінюється ліквідатором. Початковою вартістю цілісного майнового комплексу є сукупність визнаних у встановленому цим Законом порядку вимог кредиторів.
Частина 1 статті 44 - після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами:
- проведення аукціону;
- продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі.
Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною.
Частина 8 статті 44 - спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.
Частина 1 статті 46 - після завершення всіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються:
- відомості за результатами інвентаризації майна боржника та перелік ліквідаційної маси;
- відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу;
- копії договорів купівлі-продажу та акти приймання-передачі майна;
- реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів;
- документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів;
- довідка архівної установи про прийняття документів, які відповідно до закону підлягають довгостроковому зберіганню;
- для акціонерних товариств - копія розпорядження про скасування реєстрації випуску акцій, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку;
- для емітентів цінних паперів - копія звіту про наслідки погашення цінних паперів, засвідчена Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку.
Звіт ліквідатора має бути схвалений комітетом кредиторів, власником майна (органом, уповноваженим управляти майном) боржника (для державних підприємств або підприємств, у статутному капіталі яких частка державної власності перевищує 50 відсотків). Про час і місце судового засідання, у якому має розглядатися звіт і ліквідаційний баланс, господарський суд повідомляє ліквідатора та членів комітету кредиторів. Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.
Частина 2 статті 46 - якщо за результатами ліквідаційної процедури після задоволення вимог кредиторів не залишилося майна, господарський суд виносить ухвалу про ліквідацію юридичної особи - банкрута. Копія цієї ухвали надсилається органу, який здійснив державну реєстрацію юридичної особи - банкрута, та органам державної статистики для виключення юридичної особи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також власнику майна та органам доходів і зборів за місцезнаходженням банкрута.
Частина 3 статті 46 - якщо ліквідатор не виявив майнових активів, що підлягають включенню до складу ліквідаційної маси, він зобов'язаний подати господарському суду ліквідаційний баланс, який засвідчує відсутність у банкрута майна.
Частина 4 статті 46 - у разі якщо господарський суд дійшов висновку, що ліквідатор не виявив або не реалізував майнові активи банкрута у повному обсязі, суд виносить ухвалу про призначення нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено цим Законом. Новий ліквідатор очолює ліквідаційну комісію і діє згідно з вимогами цього Закону.
Частина 1 статті 49 - продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів.
Частина 2 статті 49 - продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.
15. Господарський процесуальний кодекс України
Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частина 1 статті 86 - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
16. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень статті 236 ГПК України та частини 2 статті 46 Закону про банкрутство.
А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права 
17. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку, якщо такий спір є спором цивільним. У разі, якщо право власності особи порушене у кримінальному провадженні, така особа, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов'язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому КПК України. Така правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №461/233/17-ц.
18. Арешт майна це тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. 
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Отже, арешт, накладений в межах кримінальної справи, є заходом забезпечення кримінального провадження, застосованим згідно з нормами КПК України і його скасування відбувається в порядку, визначеному статтею 174 КПК України. 
Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла при розгляді справ №335/12096/15-ц (постанова від 15.05.2018) та №569/4374/16-ц (постанова від 23.05.2018).
Відтак, скасування арешту, накладеного в межах кримінального провадження, в силу приписів статті 174 КПК України, не може здійснюватися судами інших юрисдикцій, що випливає також із положень статей 37, 41 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". 
Оцінюючи наведене крізь призму висновків Верховного Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у справі №Б-50/112-09 (постанова від 16.10.2018) щодо скасування арештів на майно, накладених у межах кримінальної справи, враховуючи суть та мету таких арештів, слід дійти висновку, що дія статті 38 Закону про банкрутство не має безумовного поширення на всі арешти чи інші обмеження щодо розпорядження майном боржника, визнаного банкрутом, застосовані судами в порядку адміністративного, цивільного, кримінального судочинства при розгляді справ, що віднесені процесуальним законом до їх юрисдикції, відтак, апеляційний суд дійшов неправильного висновку про схвалення ухвалою суду про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора дій ліквідатора з продажу майна боржника за наявності чинного арешту, накладеного в межах кримінального провадження. 
Отже, встановивши обставини чинності арешту майна боржника у кримінальній справі та встановивши факт його продажу ліквідатором у ліквідаційній процедурі без зняття арешту у передбаченому КПК України порядку, суди дійшли помилкового висновку про можливість схвалення в цілому таких дій ліквідатора шляхом затвердження поданого ним звіту та ліквідаційного балансу, оскільки таке порушення є істотним порушенням процедури продажу майна боржника в ліквідаційній процедурі та вимагає відповідного реагування суду, незалежно від оспорювання учасниками провадження угод з відчуження майна в ліквідаційній процедурі.
19. Верховний Суд також зазначає, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на невідповідність нормам та стандартам бухгалтерського обліку доданого до звіту ліквідатора ліквідаційного балансу банкрута (т. 4, а.с. 15-16). Так, при складанні ліквідаційного балансу ліквідатор Шевчук Т.І. використав зразок балансу згідно з Додатком до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 2 "Баланс", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №87 від 31.03.1999. Однак, зазначений нормативно-правовий акт втратив чинність на підставі наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" №73 від 07.02.2013, в Додатку №1 до якого наведено типову форму балансу (Звіту про фінансовий стан) підприємства як документа, що відображає його активи, зобов'язання і власний капітал на певну дату та має власну структуру статей (рядків) балансу, що відрізняється від попереднього. 
20. В порушення вимог статей 73, 76-77, 86 ГПК України суди не звернули увагу на те, що в поданому ліквідатором на затвердження до господарського суду ліквідаційному балансі ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат" інформація по поточних зобов'язаннях за розрахунками на початок та кінець ліквідаційної процедури не відображає фактичних змін (реалізації майна) за період ліквідаційної процедури, що не узгоджується з вимогами частини 1 статті 46 Закону про банкрутство про затвердження судом у підсумковому засіданні на стадії ліквідаційної процедури ліквідаційного балансу за наслідками проведених ліквідатором розрахунків з кредиторами з відображенням даних про актив та пасив боржника, як на дату початку, так на дату завершення ліквідаційної процедури підприємства-банкрута.
Отже, складений ліквідатором ліквідаційний баланс ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат" не відповідає чинним стандартам бухгалтерського обліку, що виключає в цілому можливість його затвердження господарським судом, і як наслідок, завершення ліквідаційної процедури з припиненням боржника як юридичної особи, у якої відсутні активи, що можна було б спрямувати на задоволення грошових вимог кредиторів.
Відтак, з огляду на наявні порушення, допущені судами попередніх інстанцій, касаційний суд вважає, що ухвала Господарського суду Чернівецької області від 27.10.2016 та постанова Західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 у справі №926/1307-б/15 підлягають скасуванню, а справа направленню для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
21. В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").
Суд вважає, що допущені процесуальні порушення на предмет повноти дослідження обставин справи в судовому засіданні за підсумками ліквідаційної процедури та неправильне застосування судами норм матеріального права щодо порядку завершення процедури ліквідації банкрута, є такими помилками, які порушили принцип пропорційності господарського судочинства з метою дотримання балансу інтересів кредиторів, боржника та засновника (власника) боржника у справі про банкрутство, яка розглядається, та, як наслідок, не забезпечили справедливого розгляду справи на даному етапі. Рішення судів, прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, не можуть вважатися такими, що відповідають приписам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право на справедливий суд, а тому підлягають скасуванню з переданням справи до суду першої інстанції для розгляду на стадії ліквідаційної процедури ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат" в іншому складі суду.
А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги 
22. Доводи скаржника, зазначені в пункті 11 описової частини даної постанови, Суд вважає обґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 17-20 мотивувальної частини даної постанови. 
Заперечення ліквідатора та кредитора (Кіцманської ОДПІ) про те, що оскаржувані судові рішення не порушують прав засновника боржника ОСОБА_6, яка не вправі оскаржувати судові рішення у справі про банкрутство після визнання боржника банкрутом, Суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_6 є єдиним засновником боржника, а отже, одноособово представляє засновників, що відповідно до статті 1 Закону про банкрутство визначає її учасником провадження у справі про банкрутство та надає право на оскарження судових рішень у процедурах банкрутства.
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
23. З огляду на зазначене та наявність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій про завершення ліквідаційної процедури затвердженням звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу ТОВ "Мамаївський агропромисловий комбінат" та необхідність передання справи для продовження розгляду на стадії ліквідаційної процедури до місцевого суду в іншому складі суду. 
В. Судові витрати 
24. У зв'язку з передачею справи для подальшого розгляду до місцевого суду, відповідно до статті 129 ГПК України, питання про розподіл витрат зі сплати судового збору за подання касаційної скарги не вирішувалось.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу засновника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мамаївський агропромисловий комбінат" ОСОБА_6 задовольнити.
2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 27.10.2016 у справі №926/1307-б/15  скасувати. Справу №926/1307-б/15 передати для розгляду на стадії ліквідаційної процедури в іншому складі суду до Господарського суду Чернівецької області.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       Л.Й. Катеринчук
Судді                                                                                               С.В. Жуков
                                                                                                           В.Г. Пєсков