ПОСТАНОВА
Іменем України

15 травня 2019 року 
м. Київ
справа №596/826/17
адміністративне провадження №К/9901/21143/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:  
судді-доповідача - Желтобрюх І.Л.,
суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г., 
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.06.2017 (суддя Лисюк І.О.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 (колегія суддів у складі: Костіва М.В., Бруновської Н.В., Шавеля  Р.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

06.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до начальника Гусятинського відділення поліції Підволочиського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив: поновити строк на оскарження постанови серії АА № 347414 від 10.11.2016 про накладення адміністративного стягнення; визнати протиправною та скасувати  постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 347414 від 10.11.2016 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.06.2017, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017, позов залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що суди порушили принцип верховенства права, надали неповну та неправильну правову оцінку обставинам справи, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору. Зазначає, що відмітка про отримання копії постанови про накладення адміністративного стягнення, зокрема, підпис, належить не йому.

Відзиву на касаційну скаргу позивача не надходило.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом та не наведено обставин, які б свідчили про поважність пропуску такого строку.

Суд апеляційної інстанції погодився із вказаними висновками суду першої інстанції.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, в редакції, чинній до 15.12.2017) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.  

Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 100 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017), згідно з якою  адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що зі змістом оскаржуваної постанови ознайомився лише 26.05.2017, отримавши її копію у канцелярії Гусятинського районного суду, де слухається справа за позовом Органу опіки та піклування Гусятинської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав. Зазначає, що підпис в оскаржуваній постанові про отримання її копії вчинений не ним.

Згідно з частинами першою та третьою статті 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується  негайно  після  закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, в постанові по справі про адміністративне правопорушення серії АА № 347314 від 10.11.2016 в графі «вилучені документи, речі отримав» та в графі «примірник постанови отримав» міститься підпис ОСОБА_1 .. Крім того, за змістом зазначеної постанови підтверджується, що позивач отримав її примірник 10.11.2016, про що свідчить наявність його підпису у графі про отримання ним копії постанови по справі про адміністративне правопорушення. Водночас, до суду з даним адміністративним позовом він звернувся лише 06.06.2017, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто з порушенням процесуального строку.

Крім того, як встановили суди попередніх інстанцій, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин підроблення підпису про отримання ним копії постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно із пунктом 9 частини першої статті 155 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017), суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.  

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суд не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справи «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії»). 

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, - колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог статті 100 КАС України (в редакції, чинній до 15.12.2017).

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та фактично зводяться до переоцінки доказів та встановлених по справі обставин, що, в силу вимог статті 341 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017), не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції. 

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017)    суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновки судів попередніх інстанцій є обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Гусятинського районного суду Тернопільської області від 08.06.2017 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 залишити без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.
Суддя-доповідач: | | І.Л. Желтобрюх
Судді: | | О.В. Білоус
| | Т.Г. Стрелець