ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

27 березня 2019 року 
Київ
справа №225/365/17
адміністративне провадження №К/9901/32233/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргу  ОСОБА_2 
на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року 
у справі № 225/365/17 
за позовом ОСОБА_2 
до в.о. заступника начальника Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби Дебелої Катерини Петрівни 
про скасування постанови від 26.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2 550 грн, -

ВСТАНОВИВ:

27.01.2017 року ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2) звернулась до Дзержинського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до в.о. заступника начальника Дніпропетровського управління Офісу Великих платників податків Державної фіскальної служби Дебелої Катерини Петрівни (далі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 26.12.2016 року у вигляді штрафу в сумі 2550,00 грн, яка винесена за порушення ч.5 ст.165^1 КУпАП, п.8 ст.9, ч.17 ст.25; ч.1 ст.26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VІ за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21.01.2015 року по 29.11.2016 року на загальну суму 518 746,55 грн.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 23.03.2017 року позов задоволений, скасована постанова про накладення адміністративного стягнення від 26.12.2016 року у вигляді штрафу в сумі 2550,00 грн з мотивів безпідставності її прийняття, оскільки позивач в силу вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»  № 1669 в рамках Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» звільняється від штрафів та пені, нарахованих за несвоєчасну сплату єдиного внеску за спірний період. 

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено, внаслідок того, що позивача протягом року вже було піддано адміністративному стягненню за несвоєчасну сплату єдиного внеску на підставі ч 4 статті 165^1 КУпАП. Отже відповідачем правомірно прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення від 26.12.2016 року у вигляді штрафу в сумі 2550,00 грн, яка винесена за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 21.01.2015 року по 29.11.2016 року на загальну суму 518 746,55 грн.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що у зв'язку із засвідченням позивачу факту настання форс-мажорних обставин внаслідок проведенням АТО на території Донецької області, відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несвоєчасну сплату єдиного внеску в період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції до платників єдиного внеску не застосовуються. У зв'язку з цим позивач наполягає на відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.165-1 КУпАП, п.8 ст.9, ч.1 ст.26 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2018 року вказану касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі судді - доповідача Васильєвої І.А., суддів Пасічник С.С.Юрченко В.П.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши матеріали справи та доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, Комунальне підприємство «Вода Донбасу» є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. ОСОБА_2 працює головним бухгалтером КП «Вода Донбасу».

Згідно зі статутом КП «Компанія «Вода Донбасу», Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» зареєстроване за адресою: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, буд.77А (арк. справи 17).

05 грудня 2016 року ОСОБА_2 піддано адміністративному стягненню за порушення ч. 4 статті 165^1 Кодексу про адміністративні правопорушення, а саме за несвоєчасну сплату єдиного внеску у сумі більше трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, про що постановою від 05 грудня 2016 року Серії № 208805 накладено адміністративне стягнення в розмірі 1  360 грн.

26.12.2016 року постановою в.о. заступника начальника Дніпропетровського управління Офісу Великих платників податків Державної фіскальної служби Дебелої Катерини Петрівни за результатами розгляду протоколу від 16.12.2016 року № 34 ОСОБА_2, яка працює головним бухгалтером КП «Вода Донбасу» притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 2 550 грн, за порушення частини 5 статті 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п.8 ст. 9, ч. 17 ст. 25, ч. 1 ст. 26 Закону України від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме:

- у зв'язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у сумі 258 529 грн.95 коп., що перевищує 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян: граничний термін сплати єдиного внеску у сумі 153954 грн. 10 коп., 21.02.2016р., а фактично сплачено 27.10.2016р. у сумі 3478 грн. 90 коп., 28.10.2016р. у сумі 80766 грн. 90 коп., 07.11.2016р. у сумі 1083 грн., 10.11.2016 р. у сумі 68625 грн. 30 коп., граничний термін сплати єдиного внеску у сумі 104575 грн. 85 коп., 21.03.2016 року, а фактично сплачено 10.11.2016р. у сумі 24616 грн. 35 коп., 23.11.2016р. у сумі 1212 грн. 95 коп., 25.11.2016р. у сумі 591 грн. 05 коп., 29.11.2016р. у сумі 78155 грн. 50 коп. 

Незгода з постановою від 26.12.2016 року про накладення адміністративного стягнення стала підставою для звернення до суду з цим позовом.
З приводу викладеного суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 4 частини 2 ст. 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» №2464-VІ від 08.07.2010 року платник єдиного внеску зобов'язаний: подавати звітність та сплачувати єдиний внесок до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. 
Ч. 8 статті 9 Закону України №2464-VІ встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Відповідно до ч. 4 ст. 165^1 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що несплата, або несвоєчасна  сплата єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових внесків у сумі більше трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від вісімдесяти до ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 5 статті 165 ^1 КУпАП, дії, передбачені  частиною третьою  або  четвертою  цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста п'ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відмовляючи в задоволенні позову суд апеляційної інстанції посилався на правомірність прийнятої відповідачем постанови, з огляду на вчинення позивачем порушення, за яке позивача на підставі ч. 4 статті 165^1 КУпАП протягом року вже було піддано адміністративному стягненню. 
Проте суд касаційної інстанції не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.
Указом Президента України від 14.04.2014 року №405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
З метою забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення, Верховною Радою України прийнято Закон № 1669-VII. 

Цим Законом, поміж іншого, внесені зміни до Закону № 2464-VI, зокрема: доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" пунктом 9-3 (з 13.03.2015 пункт 9-4), згідно з абзацом другим, третім, четвертим та п'ятим якого визначено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року N 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для звільнення платників єдиного внеску від відповідальності за невиконання обов'язків, встановлених частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VI є факт перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, з врахуванням подання відповідної заяви у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30 жовтня 2014 р. затверджений перелік населених пунктів, на території яких проводилася антитерористична операція, згідно з додатком до якого, до зазначених населених пунктів належить, зокрема м. Маріуполь, яке є місцезнаходженням відповідача, на обліку в якого перебувало підприємство, де працює головним бухгалтером КП «Вода Донбасу».

З врахуванням викладеного позивач звільняється від відповідальності за невиконання обов'язків, встановлених частиною 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, що не потрібно підтверджувати відповідним Сертифікатом ТПП про звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску.

На підставі викладеного суд вважає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ознаками повторності виявленого порушення за відсутності факту такого порушення не є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності. 

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. 

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2017 року у справі № 225/365/17 скасувати. Залишити в силі постанову Дзержинського міського суду Донецької області від 23.03.2017 року

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: | І.А. Васильєва
Судді: | С.С. Пасічник
| В.П. Юрченко