ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2019 року 
Київ
справа №817/78/16
адміністративне провадження №К/9901/27067/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення сторін касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 (головуючий суддя Шевчук С.М., судді: Майор Г.І., Одемчук Є.В.) у справі №817/78/16 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.11.2015 №0000801703 та №0000811703.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує на неправомірне визначення контролюючим органом класифікації товару, ввезеного позивачем на митну територію України, за кодом УКТ ЗЕД (8704), що стало причиною безпідставного визначення податкових зобов`язань з податку на додану вартість та акцизному податку. Позивач вказує, що сертифікатом відповідності від 22.04.2013 підтверджується, що ввезений автомобіль є вантажним автомобілем; у реєстраційному документі на транспортний засіб від 07.06.2006 №00.005.319.676 також визначено тип даного транспортного засобу як «вантажний автомобіль з закритим кузовом», а тому, на думку позивача, ним правомірно класифіковано ввезений на митну територію України транспортний засіб «MERCEDES-BENZ», модель «VITO 111 CDI» за кодом УКТ ЗЕД 8704 21 99 00. Позивач вважає, оскільки митні органи, прийнявши митні декларації, віднесли товар до певного коду товарної номенклатури та пропустили товар на митну територію України, то в подальшому контролюючі органи не мають правових підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень про донарахування податкових зобов`язань у зв`язку з виявленням помилки стосовно класифікації товару, за винятком випадку, коли така помилка була наслідком протиправних дій імпортера, зокрема, зазначення у митній декларації недостовірних відомостей.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області звернулося з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №817/78/16 та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, пункту 8 статті 69, частини восьмої статті 264 Митного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), статті 86, статті 159, частини другої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).  

Доводи Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області зводяться до того, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій неповно з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті, неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що стало причиною скасування законного рішення суду першої інстанції та постановлення нового про задоволення позову. Зокрема, відповідач вказує про доведеність в суді першої інстанції наявності в діях позивача складу порушення вимог податкового та митного законодавства, що свідчить про правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом та не подав заперечення на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає її розгляду. 

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.09.2016 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області у справі №817/78/16.

З 15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд як найвищий суд у системі судоустрою України, у зв`язку з чим відповідно до пункту 7 Розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII Вищий адміністративний суд України припинив свою діяльність.

Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали адміністративної справи №817/78/16 (К/9901/27067/18) за правилами підпункту 4 частини першої Розділу VІІ Перехідних положень цього Кодексу.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями  Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, суддею-доповідачем у даній справі визначено Хохуляка В.В. 

Верховний Суд ухвалою від 17.05.2019 прийняв до свого провадження матеріали адміністративної справи №817/78/16, закінчив проведення підготовчих дій та призначив вказану справу до касаційного розгляду у судовому засіданні без повідомлення сторін на 21.05.2019.

Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи положення частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України перегляду у даній справі підлягають судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що громадянином ОСОБА_1 в квітні 2013 року було ввезено на митну територію України автомобіль марки «MERCEDES-BENS» модель «VITO 111 CDI». В ході проведення митного оформлення позивачем до митного органу було подано митну декларацію типу ІМ40ДЕ від 24.04.2013 №20405002/2013/015042, згідно якої, ввезений автомобіль, позивачем самостійно класифіковано за кодом за кодом УКТ ЗЕД 8704 21 99 00.

Посадовими особами Головного управлінням Державної фіскальної служби у Рівненській області було проведено документальну невиїзну перевірку дотримання громадянином ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний кордон України товару з поданням митної декларації від 24.04.2013 №204050002/2013/015042, результати якої складено акт від 30.10.2015 №н41/5/17-00-17-03-10/2489512652.

Перевіркою встановлено проведення ОСОБА_1 невірної класифікацію товару - імпортованого транспортного засобу за митною декларацією типу ІМ40ДЕ від 24.04.2013 №20405002/2013/015042, та як наслідок, порушення позивачем вимог статті 257, частини першої статті 377 Митного кодексу України; пункту 218.1 статті 218 та пункту 222.2.1 статті 222 Податкового кодексу України, Правил 1 та 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД; пункту 190.1 статті 190, підпункту 215.3.5 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України.

На підставі висновків викладених у вказаному акті перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 12.11.2015 №0000801703, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами в розмірі 12154,85грн.; №0000811703, яким позивачу визначено податкове зобов`язання з акцизного податку з товарів (транспортні засоби, комі мотоциклів і велосипедів), ввезених на митну територію України, в розмірі 60774,28грн. (в тому числі: 48619,42грн. за основним платежем та 12154,86грн. за штрафними санкціями).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність прийняття спірних рішень з огляду на те, що позивачем, як під час митного оформлення, так і при проведенні перевірки не було надано документів, які б однозначно підтвердили правомірність віднесення задекларованого транспортного засобу до категорії вантажних (8704 згідно УКТ ЗЕД). За сукупністю технічних характеристик, враховуючи технічну документацію заводу-виробника автомобіля, контролюючим органом здійснено правильну класифікацію транспортного засобу марки «MERCEDES-BENS» модель «VITO 111 CDI» за кодом УКТ ЗЕД 8703 32 90 30.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги, апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про безпідставність прийняття  оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки інформаційні відомості, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Західно-український автомобільний дім» щодо технічних характеристик автомобіля марки «MERCEDES-BENS» модель «VITO 111 CDI», не можуть слугувати основною підставою для зміни митної класифікації без фактичного повторного дослідження об`єкту митного контролю. Також суд зауважив, що відповідно до сертифікату відповідності виданого Держаним підприємством «Рівнестандартметрологія» серії ВГ, зареєстрованого в Реєстрі за №UA1.044.0083555-13, органом сертифікації було визначено товарну групу названого автомобіля, а саме за кодом УКТ ЗЕД віднесено його до класу товарів 8704 (автомобіль вантажний), що, на думку суду, свідчить про помилковість зміни коду УКТ ЗЕД та безпідставність проведених донарахувань. 

Проте, Верховний Суд не погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції та вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Статтею 69 Митного кодексу України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Частинами першою-четвертою статті 67 Митного кодексу України визначено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Згідно з частиною першою статті 68 Митного кодексу України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428, УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. УКТЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації (далі - Гармонізована система) з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу (далі - Комбінована номенклатура).

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про Митний тариф України», цим Законом встановлюється Митний тариф України. Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

На виконання статті 68 Митного кодексу України Державною митною службою України були розроблені Методичні рекомендації щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТЗЕД, які були надіслані для роботи начальникам регіональних митниць листом від 05.03.2013 №11.1/2-16.2/2165-ЕП. Так, додатком 4 передбачені Методичні рекомендації щодо класифікації згідно з вимогами УКТЗЕД моторних транспортних засобів.

Відповідно до Методичних рекомендацій  щодо класифікації згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених Державною митною службою України, моторні транспортні засоби за призначенням поділяються на такі основні групи: пасажирські, вантажні, спеціальні. Деякі вантажні моторні транспортні засоби характеризуються певними ознаками, які свідчать про те, що вони сконструйовані для перевезення пасажирів, а не для перевезення вантажів.

Відповідно до положень УКТ ЗЕД до товарної позиції 8703 включаються автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі. 

У товарній позиції 8703 термін «вантажо-пасажирський автомобіль-фургон» означає транспортний засіб, що має максимально дев`ять місць для сидіння (включаючи водія), внутрішній простір якого може без конструктивних змін використовуватися для перевезення як людей, так і вантажів.

Деякі моторні транспортні засоби цієї товарної позиції характеризуються певними ознаками, які свідчать про те, що дані транспортні засоби сконструйовані для перевезення пасажирів, а не для перевезення вантажів (товарна позиція 8704). Такі ознаки враховуються у випадку, якщо моторний транспортний засіб, зазвичай, має повну масу не більш як 5 тон і має єдиний замкнутий внутрішній простір, який включає одну зону для водія і пасажирів і другу зону, яка може бути використана для перевезення як пасажирів так і вантажів. До цієї групи моторних транспортних засобів відносяться автомобілі, відомі як «багатоцільові транспортні засоби», (наприклад, транспортні засоби типу «фургон», автомобілі для активного відпочинку (sport utility vehicle - SUV), деякі автомобілі з кузовом типу «пікап»). Характерними ознаками конструкції цих транспортних засобів, як правило, є: (a) наявність постійно встановлених сидінь із пристроями безпеки (наприклад, з ременями безпеки або із місцями для кріплення та/або пристосуваннями для встановлення ременів безпеки) для кожного пасажира, або наявність стаціонарних місць для кріплення та/або пристосувань для встановлення сидінь і пристроїв безпеки у задній зоні салону позаду зони для водія і передніх пасажирів, такі сидіння можуть бути фіксованими, такими, що складаються, такими, що знімаються, на анкерному кріпленні, або виносними; (b) наявність вікон у двох бокових панелях задньої частини кузова; (c) наявність дверей з вікнами, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова; (d) відсутність стаціонарної панелі або перегородки між зоною для водія з передніми пасажирами і задньою зоною, яка може бути використана для перевезення як пасажирів, так і вантажів; (e) наявність ознак комфорту і оздоблення внутрішнього простору, а також пристосувань (аксесуарів) у внутрішньому просторі всього салону транспортного засобу, які властиві пасажирським салонам транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

До товарної позиції 8704 включаються, зокрема: звичайні вантажні автомобілі та автофургони (відкриті, з брезентовим верхом, закриті і т.п.); автомобілі для доставляння товарів та автофургони усіх видів, автофургони для перевезення домашніх речей; вантажні автомобілі з автоматичними розвантажувальними пристроями (з перекидним кузовом і т.п.); автомобілі-цистерни (незалежно від того, обладнані вони насосами чи ні); авторефрижератори або автомобілі з ізотермічними кузовами; багатоярусні вантажні автомобілі для перевезення кислоти в суліях, балонів з бутаном і т.п.; важкі вантажні автомобілі з низькорозташованими рамами і навантажувальними похилими трапами для перевезення танків, підіймачів або екскаваторів, електричних трансформаторів і т. п.; вантажні автомобілі, спеціально призначені для перевезення свіжого бетону, крім бетономішалок товарної позиції 8705; машини для вивезення сміття, незалежно від того, обладнані вони навантажувальними, трамбувальними, демпфірувальними та іншими пристроями чи ні. 

Класифікація деяких транспортних засобів у цій товарній позиції визначається певними ознаками, які вказують на те, що дані транспортні засоби, головним чином, призначені для перевезення вантажів, а не для перевезення людей (товарна позиція 8703). Ці ознаки застосовуються при класифікації моторних транспортних засобів, які, зазвичай, мають повну масу транспортного засобу менш як 5 тон і які мають або окрему закриту задню зону, або відкриту задню платформу, звичайно, використовувану для перевезення вантажів, але можуть мати задні сидіння вздовж бортів типу лавки, без ременів безпеки, місць для кріплення ременів безпеки або зручностей для пасажирів, і які складаються, з метою повного використання задньої платформи для перевезення вантажів. До цієї групи моторних транспортних засобів можуть відноситись транспортні засоби, відомі як «багатоцільові транспортні засоби» (наприклад, транспортні засоби типу фургон, автомобілі з кузовом типу «пікап», деякі автомобілі для активного відпочинку (sport utility vehicle - SUV). Ознаки транспортних засобів, які включаються до цієї товарної позиції: наявність сидінь типу лавок, які не мають пристроїв безпеки (наприклад, ременів безпеки або місць для кріплення і пристосувань для встановлення ременів безпеки) або зручностей для пасажирів в задній зоні позаду зони для водія і передніх пасажирів. Такі сидіння, зазвичай, бувають складаними або виносними для можливості повного використання підлоги задньої зони (транспортні засоби типу «фургон») або окремої платформи (транспортні засоби типу «пікап») для транспортування вантажів; наявність окремої кабіни для водія і пасажирів та окремої платформи з боковими бортами і відкидним заднім бортом (транспортні засоби типу «пікап»); відсутність вікон в двох бокових панелях задньої частини кузова; наявність дверей без вікон, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору для вивантаження або завантаження вантажів, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова (транспортні засоби типу «фургон»); наявність стаціонарної панелі або бар`єру між зоною для водія і передніх пасажирів і задньою зоною; відсутність в зоні вантажного відділення ознак комфорту і внутрішнього оздоблення, а також пристосувань, які притаманні пасажирським салонам моторних транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

У відповідності до Методичних рекомендацій багатоцільові транспортні засоби можуть класифікуватись у товарній позиції 8703 або 8704 в залежності від конструктивних особливостей транспортного засобу.

У разі наявності в моторних транспортних засобах доступних місць, отворів, пристосувань для встановлення сидінь, такі моторні транспортні засоби не вважаються вантажними. Моторний транспортний засіб, випущений заводом-виробником у відповідності до товарознавчої експертизи у вантажному варіанті шляхом закриття доступних місць для кріплення сидінь будь-якими матеріалами, які знімаються за допомогою звичайних інструментів і, таким чином, являються доступними, вважаються вантажопасажирськими або пасажирськими.

Зміни в конструкції автомобіля, виконані після його виробництва та продажу (демонтаж сидінь та їх накриття, заміна підлоги, знаття засобів безпеки або пристосувань для засобів безпеки, закриття вікон заглушками за допомогою болтів або зварюванням тощо), не призводить до зміни категорії транспортного засобу з пасажирського моторного транспортного засобу (вантажопасажирського) на вантажний при класифікації для цілей митного оформлення незалежно від того, чи зазначені ці зміни в свідоцтві про реєстрацію чи ні.

Невідповідність відомостей, наведених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу із зазначенням категорії «вантажного автомобіля» та встановлених за результатами митного огляду, коли моторний транспортний засіб має ознаки товарної позиції 8703, не може бути підставою для класифікації в товарній позиції 8704.

У випадку, коли є розбіжності у наданих до митного оформлення документах, та/або результати митного огляду не дають однозначної відповіді про кількість місць для сидіння моторного транспортного засобу, задекларованого як вантажний (наприклад у задній зоні транспортного засобу позаду місця для водія, наявні місця для можливого кріплення або встановлення сидінь та/або засобів безпеки (пасів безпеки тощо)), а декларантом не надані документи від заводу виробника про те, що автомобіль конструктивно виготовлений заводом виробником у вантажному варіанті, такі автомобілі класифікуються у товарній позиції 8703 за УКТ ЗЕД.

Для однозначної класифікації транспортних засобів необхідно використовувати технічну документацію заводу-виробника автомобіля із зазначенням кількості місць для сидіння, сертифікати або аналогічні документи, видані уповноваженим органом країни-виробника.

При цьому, частиною четвертою статті 69 Митного кодексу України встановлено, що у випадку виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Підпунктом 3 частини третьої статті 345 Митного кодексу України передбачено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення.

Пунктом 1 частини другої статті 351 Митного кодексу України визначено, що документальна невиїзна перевірка проводиться у разі виявлення ознак, що свідчать про можливе порушення законодавства України з питань державної митної справи, за результатами аналізу електронних копій митних декларацій, інформації, що стосується товарів, митне оформлення яких завершено, отриманої від суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та виробників таких товарів, з висновків акредитованих відповідно до законодавства експертів.

Відповідно до підпункту 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України  контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою отримання інформації щодо технічних характеристик автомобіля (типу транспортних засобів, кількості місць для сидіння, наявності вікон в бокових панелях та ознак комфорту), в межах виконання угоди «Про інформаційне забезпечення між ДМСУ та Всеукраїнською Асоціацією автомобільних імпортерів і дилерів» від 05.04.2011 №16, Головним управлінням Державної фіскальної служби у Рівненській області було направлено лист-запит від 28.01.2015 до офіційного дилера компанії «MERCEDES-BENZ» в Україні Товариство з обмеженою відповідальністю «Західно-український автомобільний дім», яке діє на підставі дилерського договору №08 від 01.05.2006 з Відкритим акціонерним товариством «АвтоКапітал» та є офіційним імпортером автомобілів «MERCEDES-BENZ» в Західному регіоні, з метою отримання інформації щодо типу транспортних засобів, кількості місць для сидіння, наявності вікон в бокових панелях та ознак комфорту.

Згідно отриманої від Товариства з обмеженою відповідальністю «Західно-український автомобільний дім» інформації (лист від 25.02.2015 №15/02) з витягами з бази даних виробника у вигляді картки даних, транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ» модель «VITO 111 CDI», з ідентифікаційним номером (кузова) НОМЕР_1 , є вантажопасажирським автомобілем, що має: «сидіння водія, сидіння переднього пасажира двухмісного автомобіля, трьохмісне сидіння в першому ряді пасажирського салону, внутрішнє облицювання боковини в вантажному відсіку/пасажирському салоні - дерев`яна підлога, скло переднє ліве та праве стаціонарне в боковині/зсувних дверях, скло у відкидних дверях багажника».

Таким чином, зважаючи на вимоги Методичних рекомендацій щодо класифікації згідно з положеннями УКТЗЕД та враховуючи офіційну інформацію від Товариства з обмеженою відповідальністю «Західно-український автомобільний дім» щодо характеристик автомобіля, даний транспортний засіб має всі ознаки вантажопасажирського автомобіля та класифікується у товарній позиції 8703 за УКТ ЗЕД (зі сплатою акцизного податку), що свідчить про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову та правомірністю проведених донарахувань податкових зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене висновок суду першої інстанції про порушення позивачем вимог пункту 190.1 статті 190, підпункту 215.3.5 пункту 215.3 статті 215, пунктів 218.1 статті 218, пункту 222.2.1 статті 222 Податкового кодексу України, яке полягало у неповному та несвоєчасному нарахуванні та сплаті податку на додану вартість в розмірі 9723,88грн. та акцизному податку з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами, в розмірі 48619,42грн. є обґрунтованим, а оспорювані податкові повідомлення-рішення від 12.11.2015 №0000801703 та № 0000811703 є правомірними.

Аналогічна правова позиція також була висловлена Верховним Судом у постанові від 17.04.2018 по справі №817/189/16.

Таким чином, переглянувши судове рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційні скарзі, дають підстави для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення справи та скасування рішення суду першої інстанції, яке відповідає закону, а тому касаційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 4 частини першої  статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Згідно частини першої статті 352 Кодексу адміністративного судочинства України  суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За вказаних обставин постановлене у справі рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,- 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області задовольнити.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2016 у справі №817/78/16 скасувати.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 14.06.2016 у справі №817/78/16 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду