Постанова
Іменем України
 
17 квітня 2019 року
м. Київ
 
справа № 591/3429/15-ц
провадження № 61-18081св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Червинської М. Є.,
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І. (суддя - доповідач), Коротуна В. М., Крата В. І.,            
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_3,
відповідач - товариство з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»,
третя особа - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,
 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення                 Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2017 року у складі судді Шелєхової Г. В. та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2017 року у складі суддів: Бойка В. Б., Кононенко О. Ю., Семеній Л. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до             товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (далі -                               ТДВ «Експрес Страхування»), третя особа - публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») та просив: - визнати протиправним рішення ТДВ «Експрес Страхування» щодо невизнання страховим випадком дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 08 вересня 2014 року;                             - стягнути з ТДВ «Експрес Страхування» 273 160, 33 грн невиплаченого страхового відшкодування з урахуванням пені та індексу інфляції; - стягнути з ТДВ «Експрес Страхування» 20 000 грн у відшкодування моральної шкоди;     - вирішити питання розподілу судових витрат.
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 05 червня 2013 року між ним та                    ТДВ «Експрес Страхування» укладено договір добровільного страхування транспортних засобів № 202.13.2178548 зі строком дії до 06 червня                   2020 року, предметом якого є майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням застрахованим на умовах договору транспортним засобом KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1.  
08 вересня 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої автомобіль KIA Sportage, державний номерний знак   НОМЕР_1, отримав механічні пошкодження.
Позивач у встановленому Законом України «Про страхування» порядку звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, однак отримав відмову у його виплаті у зв'язку з відсутністю правових підстав для цього, оскільки ДТП сталася внаслідок порушення позивачем правил дорожнього руху України та керування транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння.
Вважає таку відмову протиправною, тому просив позов задовольнити.
Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанції
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від                      18 травня 2017 року, у задоволенні позову  ОСОБА_3 відмовлено.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що ОСОБА_3 не належить право вимоги у спірних правовідносинах, оскільки вигодонабувачем за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 05 червня 2013 року                   є ПАТ «Укрсоцбанк», яке не уповноважувало позивача на звернення до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2017 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення                               Зарічного  районного суду Сумської області від 03 березня 2017 року та  ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що у випадку відмови вигодонабувача від пред'явлення позову до страховика, страхувальник чи потерпілий не позбавлені права на пред'явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах.
 
Судами не були розглянуті по суті позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди.
 
ТДВ «Експрес Страхування» направило заперечення на касаційну скаргу,                в яких просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності              15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
На підставі підпункту 6 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України 07 травня 2018 року справу № 591/3429/15-ц передано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду. 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті              400 ЦПК України). 
Позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним                         і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення не відповідають.
 
Суди встановили, що 05 червня 2013 року між ОСОБА_3 та                        ТДВ «Експрес Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, який є предметом застави,                                       № 202.13.2178548, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням застрахованим транспортним засобом - автомобілем KIA Sportage, державний номерний знак НОМЕР_1. За умовами договору страхова компанія взяла на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми. Вигодонабувачем за договором є ПАТ «Укрсоцбанк».
 
08 вересня 2014 року в м. Суми відбулась ДТП, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.
 
З місця події позивача бригадою екстреної швидкої допомоги доставлено до Сумської міської клінічної лікарні № 1, в якій він перебував на стаціонарному лікуванні з 09 вересня по 20 вересня 2014 року.
 
Судами встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до ТДВ «Експрес Страхування» із заявою про ДТП і після огляду автомобіля представником страхової компанії та складення калькуляції вартості відновлювальних робіт, подав до страхової компанії заяву про виплату страхового відшкодування.
 
Листом від 27 листопада 2014 року позивача повідомлено про відсутність правових підстав для виплати страхового відшкодування відповідно до пунктів 12.1.17, 13.1.1. договору страхування, оскільки згідно з довідкою МВС № 9433770, ДТП за участю застрахованого автомобіля сталася                      08 вересня 2014 року внаслідок керування ОСОБА_3 транспортним засобом у стані алкогольного сп'яніння та перевищення безпечної швидкості руху.
Судами встановлено, що внаслідок ДТП 08 вересня 2014 року відносно позивача складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.
 
Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 15 жовтня 2014 року провадження у справі відносно ОСОБА_3 за статтею 124 КУпАП закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
 
Судами встановлено, що на момент ДТП позивач не перебував у стані алкогольного сп'яніння.
 
Вказана обставина підтверджується повідомленням Управління Державної автомобільної інспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України                  в Сумській області від 23 червня 2015 року, відповідно до якого відносно ОСОБА_3 не складався протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП. Інформація про його перебування у стані алкогольного сп'яніння внесена до електронної версії картки обліку ДТП помилково.
 
Також відповідно до листа Комунальної установи «Сумська міська клінічна лікарня № 1» за результатами аналізів від 09 вересня 2014 року                      ОСОБА_3 у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння не перебував.
 
23 березня 2015 року позивач звернувся до страхової компанії з претензією щодо виплати страхового відшкодування з урахуванням пені на користь вигодонабувача, яка залишилася без реагування.
 
Відповідно до висновку експерта, складеного за результатами проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи № 6491/16-54 від                          10 листопада 2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля      KIASportage, державний номерний знак НОМЕР_1, станом на 08 вересня 2014 року, складає 288 583, 64 грн. Ринкова вартість непошкодженого автомобіля KIA Sportage станом на 08 вересня 2014 року складала                381 548, 66 грн.
 
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
 
Відповідно до частини першої статті 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи.
 
Статтею 985 ЦК України та частиною четвертою статті 3 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхувальник має право при укладенні договору страхування призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.
 
Згідно зі статтею 636 ЦК України договором на користь третьої особи                     є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
У передбачений договором строк ПАТ «Укрсоцбанк», як вигодонабувач, не звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до                           ТДВ «Експрес Страхування».
Встановлено, що позивач належним чином виконав умови договору страхування та відповідно до пунктів 10.1.2, 10.1.3.,11.1.1. договору надав усі необхідні документи до страхової компанії.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі                            і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 13 листопада 2018 року у справі № 910/18954/17 та постанові Верховного Суду України № 6-2112цс16 від 14 червня 2017 року зроблено висновок, що якщо вигодонабувач відмовився від права, наданого йому на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, тоді вигодонабувач буде третьою стороною у справі, якщо ж ні - належним позивачем має бути вигодонабувач.
Однак, судами попередніх інстанцій не враховано, що банк, як вигодонабувач, не скористався правом на отримання страхових виплат, тому висновки про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача страхового відшкодування є передчасними.
Окрім того, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 просив визнати протиправним рішення ТДВ «Експрес Страхування» щодо невизнання страховим випадком ДТП, яка сталася 08 вересня 2014 року, а також стягнути зі страхової компанії крім майнової шкоди і 20 000 грн                              у відшкодування моральної шкоди.
Проте, судом першої інстанції вказані позовні вимоги взагалі не були розглянуті та не вирішені.
Перевіряючи в апеляційному порядку законність і обґрунтованість рішення місцевого суду, апеляційний суд не звернув уваги на вищевикладене, допущені судом першої інстанції помилки не виправив.
Оскільки до повноважень Верховного Суду не належить установлення фактичних обставин, надання оцінки чи переоцінки зібраних у справі доказів, що позбавляє Верховний Суд ухвалити власне рішення, а суд апеляційної інстанції не використав вказані повноваження, ухвалене  у справі судове рішення апеляційної інстанції підлягає скасуванню                    з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 417 ЦПК України, Верховний Суд           у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
 
Ухвалу апеляційного суду Сумської області від 18 травня 2017 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | М. Є. Червинська
Судді | Н. О. Антоненко   В. І. Журавель
| В. М. Коротун
| В. І. Крат