ПОСТАНОВА
Іменем України

24 квітня 2019 року 
Київ
справа №804/274/16
адміністративне провадження №К/9901/57913/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді - доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 (судді: Малиш Н.І. (головуючий), Баранник Н.П., Чередниченко В.Є.) у справі №804/274/16 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
У С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач,                   ФОП ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.06.2014 №1588-25 та  скасування податкового повідомлення-рішення від 24.06.2014 №3282771.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення контролюючим органом прийнято безпідставно з огляду на те, що контролюючий орган при здійсненні розрахунку суми податку не використовував дані нормативно-грошової оцінки землі.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2017 року задоволено адміністративний позов. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.02.2014 №0000451503  на суму 157 283,19 грн та податкову вимогу від 25.06.2014 № 1588-25 на суму 157 283,19 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 24.06.2014 №3282771 на суму 78 902,87 грн.
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято нове, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.
4. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції виходив з того, що земельні ділянки на якій знаходяться об'єкти нерухомості, власником яких є позивач віднесені за основним цільовим призначенням до категорії земель землі рекреаційного призначення у зв'язку з чим, відповідачем розрахунок земельного податку здійснено у відповідності до п. 276.2. ст. 276 ПК України.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
6. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 23.09.2009 позивачем оформлено право власності на будівлі та споруди за адресою: Дніпропетровська область, м.Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграду, буд. 29г. 
17.02.2014 контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №0000451503 яким позивачу донараховано податкове зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 157 283,19 грн та сформовано податкову вимогу від 25.06.2014 №1588-25 на суму 157 282,33 грн.
24.06.2014 контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення №3282771, яким позивачу донараховано податкове зобов'язання з земельного податку з фізичних осіб на суму 78 902,87 грн.
Вказані рішення прийняті відповідачем з урахуванням даних Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку територій, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна №4120 від 10.06.2011, а також інформації Дніпропетровської міської ради № 2/11-280 від 25.06.2014.
Згідно зазначеної інформації Дніпропетровської міської ради №2/11-280 від 25.06.2014, рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 №184/11 за адресою вул. Героїв Сталінграду, 29-г (кадастрові номери 1210100000:02:277:0020 та 1210100000:02:277:0021) було віднесено за основним цільовим призначенням до категорії земель землі рекреаційного призначення.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
8. У доводах касаційної скарги позивач посилається на те, що контролюючим органом при донарахуванні земельного податку було використано дані Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку територій, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна №4120 від 10.06.2011, строк дії якої сплинув, а тому останній не довів дотримання при донарахуванні податку позивачу положень ст.ст. 271, 286, 289 Податкового кодексу України.
Контролюючий орган надіслав до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу позивача, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні касаційної скарги позивача, з посиланням на її необґрунтованість, зважаючи на те, що податок на земельну ділянку розраховано у відповідності до норм чинного законодавства з урахуванням нормативно грошової оцінки та призначенням земельної ділянки.
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
9. Земельний кодекс України
9.1 Стаття 125 
Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
9.2 Стаття 206 
Використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
10. Податковий кодекс України 
10.1 Підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 
Плата за землю є обов'язковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
10.2 Підпункт 16.1.4 пункту 16.1 статті 16
Платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, установлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
10.3 Стаття 269 
Платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
Особливості справляння податку суб'єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.
10.4. Підпункт 271.1.1 пункту 271.1 статті 271
Базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом.
10.5. Пункт 271.2 статті 271
Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
10.6 Пункт 276.2 статті 276
Податок за земельні ділянки (в межах населених пунктів) на територіях та об'єктах природоохоронного, оздоровчого та рекреаційного призначення, використання яких не пов'язано з функціональним призначенням цих територій та об'єктів, справляється у п'ятикратному розмірі податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 275 цього Кодексу.
10.7 Пункт 286.1 статі 286
Підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
10.8 Підпункт 286.5 статті 286
Нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення - рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею            58 цього Кодексу.
10.9 Пункт 287.1 статті 287 
Власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
10.10 Пункт 287.6 статті 287 (у редакції, яка діяла до 01.01.2015)
При переході права власності на будівлю, споруду (їх частину) податок за земельні ділянки, на яких розташовані такі будівлі, споруди (їх частини), з урахуванням прибудинкової території сплачується на загальних підставах з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
11. Обов'язок платника податку сплачувати плату за землю виникає у власників та землекористувачів з дня виникнення права власності або користування земельною ділянкою.
12. Платником земельного податку є особа, яка володіє відповідним речовим правом на земельну ділянку (правом власності або правом користування).
З моменту набуття права власності на об'єкт нерухомого майна (нежитлового приміщення), обов'язок зі сплати податку за земельну ділянку, на якій розміщений такий об'єкт, покладається на особу, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду. 
13. Нормою пункту 287.6 статті 287 ПК України, законодавець пов'язував обов'язок сплати податку за земельні ділянки з моменту державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке розташоване на такій земельній ділянці (до 01.01.2015) та з моменту державної реєстрації права власності на таку земельну ділянку (після 01.01.2015).
14. Відповідно до вимог законодавства землі України диференціюються за категоріями з урахуванням їх цільового призначення. Однією з таких категорій, в силу Цільове призначення земельної ділянки пов'язане з межами її використання власником або користувачем, встановленими законодавством, у той час, як функціональне використання земельної ділянки, свідчить про вид економічної діяльності для якого така використовується та являється одним з критеріїв встановлення ставки земельного податку.
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
15. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
16. Судами попередніх інстанцій встановлено, що оскаржувані рішення відповідачем прийняті з урахуванням того, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 21.03.2007 №184/11 земельні ділянки за адресою вул. Героїв Сталінграду, 29-г (кадастрові номери 1210100000:02:277:0020 та 1210100000:02:277:0021) було віднесено за основним цільовим призначенням до категорії земель землі рекреаційного призначення, ставка податку даної категорії земель, визначена пунктом 276.2 статті 276 Податкового кодексу України та справляється у п'ятикратному розмірі податку, обчисленого відповідно до статей 274 і 275  ПК України.
Судом апеляційної інстанції правильно відхилено доводи позивача щодо використання при визначенні розміру земельного податку довідки Державного земельного кадастру про нормативну грошову оцінку територій, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна № 4120 від 10.06.2011 строк дії якої сплинув, зважаючи на те, що відповідно до Приміткам вказаної довідки, а саме пункту третього, довідка втрачає чинність у разі змін у діючому законодавстві, прийняття міською радою рішень щодо змін в грошовій оцінці земель міста.  В свою чергу, докази змін в грошовій оцінці земельної ділянки на якій розташовані об'єкти нерухомості, власником якого є позивач, відсутні.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку проте, що земельні ділянки на якій знаходяться об'єкти нерухомості, власником яких є позивач віднесені за основним цільовим призначенням до категорії земель землі рекреаційного призначення у зв'язку з чим, відповідачем розрахунок земельного податку розраховано у відповідності до п. 276.2. ст. 276 ПК України, що відповідає вимогам податкового законодавства.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
17. З огляду на зазначене, враховуючи норми Земельного кодексу України та Податкового кодексу України, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №804/274/16 слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19.06.2018 у справі №804/274/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................
...........................
...........................
І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду