Постанова
Іменем України
 
04 березня 2019 року
м. Київ
 
справа № 395/1025/14-ц
провадження № 61-16236св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Лесько А. О. (суддя-доповідач), Мартєва С. Ю., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
заявник – товариство з обмеженою відповідальністю «Оситнянське»,
заінтересовані особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал», державний виконавець Новомиргородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Сопільняк Олена Володимирівна,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» на ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 13 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 січня 
2017 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Оситнянське» (далі – ТОВ «Оситнянське») звернулось до суду із заявою про поворот виконання рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 
29 жовтня 2014 року в незміненій частині та рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року у справі № 395/1025/14-ц, якими стягнуто з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованість за кредитним договором № 18/КВ-08 від 16 липня 2008 року на загальну суму 117 009,15 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 66 810,30 грн; прострочених відсотків за кредитом у розмірі 50 199,05 грн та судових витрат в розмірі 1 170,00 грн.
 
Заява мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2015 року,з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» за кредитним договором № 18/КВ-08 від 16 липня 2008 року стягнуто заборгованість у розмірі 117 009,15 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 66 810,30 грн, прострочених відсотків за кредитом у розмірі 50 199,05 грн та судові витрати у розмірі 1 170,00 грн. Новомиргородським районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (далі – Новомиргородський РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області) були відкриті виконавчі провадження щодо примусового стягнення з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості в розмірі 117 009,15 грн та судових витрат в розмірі 1 170,00 грн. ТОВ «Оситнянське» добровільно виконало рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, тому державний виконавець Новомиргородського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області постановами від 12 лютого 2016 року закінчив виконавчі провадження № 48016859 та № 48016954. Однак постановою Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2015 року, рішення апеляційного суду від 24 грудня 2014 року та рішення суду першої інстанції від 29 жовтня 2014 року в частині стягнення з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості за кредитними договорами №18/КВ-08 від 16 липня 2008 року та № 05/К-08 від 27 лютого 2008 року скасовано, а провадження у справі в цій частині закрито. Оскільки в результаті перегляду судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанцій Верховним Судом України було прийнято постанову про їх скасування в частині позовних вимог до ТОВ «Оситнянське» та закрито провадження у справі, то відпала правова підстава для стягнення з нього на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості в розмірі 117 009,15 грн і судових витрат в розмірі 1 170,00 грн.
У зв`язку з викладеним ТОВ «Оситнянське» просило в порядку повороту виконання рішення стягнути з ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» на його користь кошти в розмірі 117 009,15 грн та судові витрати в розмірі 1 170,00 грн.
 
Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 
13 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 січня 2017 року, заяву ТОВ «Оситнянське» про поворот виконання рішення суду задоволено частково.
Зобов`язано ТОВ «ІК «ІФГ Капітал»» повернути ТОВ «Оситнянське» безпідставно стягнуті за рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року згідно виконавчих листів у цивільній справі № 395/1025/14-ц, виданих Новомиргородським районним судом Кіровоградської області 11 червня 
2015 року, а саме: кошти у розмірі 117 009,15 грн та судові витрати у розмірі 1 170,00 грн.
 
Судові рішення мотивовані тим, що поворот виконання рішення можливий лише у разі, якщо позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти, тому в порядку повороту виконання ТОВ «Оситнянське» повертається все стягнуте з нього за скасованим рішенням апеляційного суду від 24 грудня 2014 року (кошти) у повному обсязі, оскільки товариство їх сплатило ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» за виконавчим провадженням. Оскільки ТОВ «Оситнянське» просило стягнути з ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» виплачені їм кошти у зв`язку з виконанням судового рішення, а згідно статті 380 ЦПК України 2004 року суд може лише зобов`язати позивача (стягувача) повернути безпідставно стягнуті кошти, то заява підлягає частковому задоволенню, а безпідставно стягнуті кошти поверненню.
 
У лютому 2017 року ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» подало касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у якій посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та відмовити у задоволенні заяви про поворот виконання виконаного рішення суду повністю.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, розглянув заяву про поворот виконання виконаного судового рішення, яка не відповідала вимогам ЦПК України 
2004 року та обставинам справи, оскільки ТОВ «Оситнянське» у своїй заяві ставило вимогу про стягнення з позивача на його користь коштів у розмірі 117 009,15 грн і судових витрат у розмірі 1 170,00 грн, тоді коли мало право лише просити суд повернути зазначені кошти. У зв`язку з чим можна вважати, що ТОВ «Оситнянське» подало до суду не заяву про поворот виконання рішення суду, а майновий позов до ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» про стягнення коштів у розмірі 117 009,15 грн та судових витрат у розмірі 1 170,00 грн. Крім того, задовольняючи частково заяву про поворот виконання рішення, суд першої інстанції вийшов за межі вимог, викладених у заяві, та на власний розсуд змінив предмет зави, зокрема, зобов`язав ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» повернути спірні кошти позивачу. Зазначає, що поняття стягнення коштів та повернення коштів не є тотожними і мають зовсім різну правову природу, зокрема стягнення коштів – це примусове виконання рішення суду за майновим позовом, а повернення коштів у розумінні частини другої статті 380 ЦПК України 2004 року – це повернення відповідачеві безпідставно стягнутого з нього за скасованим рішенням суду.
 
Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
27 березня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Суди встановили, що рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року у справі № 395/1025/14-ц задоволено частково позов ТОВ «ІК «ІФГ Капітал»» до ОСОБА_1 , 
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Оситнянське» про стягнення заборгованості за кредитними договорами та договорами поруки.
Стягнуто з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал»» заборгованість за кредитним договором № 18/КВ-08 від 16 липня 2008 року на загальну суму 120 862,26 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 66 810,30 грн; прострочених відсотків за кредитом у розмірі 54 051,96 грн, а також стягнуто з відповідача ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал»» судові витрати в розмірі 1 208,62 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
 
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Оситнянське» оскаржило його до апеляційної інстанції.
 
Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року у справі № 395/1025/14-ц апеляційну скаргу ТОВ «Оситнянське» задоволено частково, рішення суду першої інстанції у частині стягнення з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості за кредитним договором 
№ 18/КВ-08 від 16 липня 2008 року на загальну суму 120 862,26 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 66 810,30 грн, прострочених відсотків за кредитом у розмірі 54 051,96 грн та у частині розподілу судових витрат, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.
Стягнуто з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованість за кредитним договором № 18/КВ-08 від 16 липня 2008 року у розмірі 
117 009,15 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 66 810,30 грн, прострочених відсотків за кредитом у розмірі 
50 199,05 грн.
Стягнуто з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал»» понесені судові витрати у розмірі 1 170,00 грн.
У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2015 року касаційну скаргу ТОВ «Оситнянське» було відхилено, рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 29 жовтня 2014 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 24 грудня 2014 року залишено без змін 
(а. с. 73-74 том 3).
 
09 липня 2015 року (згідно поштового штемпеля на конверті) ТОВ «Оситнянське» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд вищевказаних судових рішень (а. с. 76-104 том 3).
 
Під час знаходження справи у Верховному Суді України, 03 липня 2015 року державним виконавцем Новомиргородським РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області були відкриті виконавчі провадження щодо примусового стягнення з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості в розмірі 117 009,15 грн та стягнення судових витрат в розмірі 1 170,00 грн (а. с. 176, 
178 том 3).
 
ТОВ «Оситнянське» 21 липня 2015 року добровільно виконало рішення суду у встановлений державним виконавцем строк, що підтверджується копіями платіжних доручень (а. с. 180 том 3).
 
У зв`язку із фактичним виконанням рішення суду постановами державного виконавця Новомиргородського РВ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області від 
12 лютого 2016 року закінчено виконавчі провадження № 48016859 та 
№ 48016954 (а. с. 177, 179 том 3).
 
Постановою Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі 
6-1349цс15 заяву ТОВ «Оситнянське» задоволено частково, ухвалу суду касаційної інстанції від 09 квітня 2015 року, рішення суду апеляційної інстанції від 24 грудня 2014 року та рішення суду першої інстанції від 29 жовтня 2014 року в частині стягнення з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал»» заборгованості за кредитними договорами № 18/КВ-08 від 16 липня 2008 року та № 05/К-08 від 27 лютого 2008 року скасовано, провадження у справі в цій частині закрито, з тих підстав, що згідно статтей 15, 16,118 ЦПК України 
2004 року та статтей 1,12 ГПК України 2004 року, позовні вимоги, які виникли між ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» та ТОВ «Оситнянське», підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (а. с. 111-115 том 3).
 
Відповідно до положень частин першої та другої статті 380 ЦПК України 
2004 року питання про поворот виконання вирішує суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.
 
Відповідно до пункту 3.2 рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року в справі за конституційним зверненням військової частини 
НОМЕР_1 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 Конституції України особливістю ухвал суду щодо повороту виконання рішення є те, що вони приймаються на стадіях виконання судового рішення і оскаржити їх одночасно з рішенням суду неможливо. Згідно зі статтею 380 ЦПК України 2004 року питання про поворот виконання вирішує також суд апеляційної чи касаційної інстанції, якщо, скасувавши рішення, він закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
 
Поворот виконання рішення – це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).
 
Враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення норми 
380 ЦПК України 2004 року, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення – це повернення сторін виконавчого провадження в первинне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.
 
Отже, закриття Верховним Судом України провадження у справі в частині стягнення з ТОВ «Оситнянське» на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованості та судових витрат та скасування рішення суду апеляційної інстанції в цій частині є підставою повернення стягнутого за скасованим рішенням суду відповідачу у порядку статті 380 ЦПК України 2004 року. 
 
Оскільки, питання про поворот виконання рішення Верховним Судом України не було вирішено, це питання розглядається судом, у якому перебуває справа. Після розгляду Верховним Судом України справа повернута до суду першої інстанції.
 
Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, встановивши, що рішення апеляційного суду від 24 грудня 2014 року, яким з ТОВ «Оситнянське» було стягнуто на користь ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» заборгованість за кридитними договорами та судові витрати було скасовано Верховних Судом України, та кошти, сплачені на його виконання стягувачу, мають бути повернуті, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви про поворот виконання.
 
Доводи касаційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції вийшов за межі вимог заяви про поворот виконання, у якій відповідач просив суд стягнути з позивача кошти, сплачені за скасованим рішенням суду апеляційної інстанції, зокрема змінив прохальну частину цієї заяви та, задовольняючи її, зобов`язав ТОВ «ІК «ІФГ Капітал» повернути вказані кошти позивачу, були предметом дослідження судів обох інстанцій їм було надано оцінку та додаткового правового аналізу вони не потребують.
 
Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Згідно частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 
13 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 
17 січня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                           А. О. Лесько 

 С. Ю. Мартєв 

 С. П. Штелик