ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року 
м. Київ
справа №  925/1691/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючий), Львова Б.Ю. і Селіваненка В.П., 
за участю секретаря судового засідання - Хоменко І.М.,
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР",
представник позивача - Крекін М.Д., адвокат (довіреність від 30.08.2018 б/н); Дружинін Є.Є., адвокат (договір від 17.01.2019 б/н, ордер від 16.04.2019 № 295097, свідоцтво від 27.11.2008 № 3825/10),
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Маргарин-комплекс-М",
представник відповідача - не з'явився,
третя особа на стороні позивача - публічне акціонерне товариство "БГ-БАНК",
представник третьої особи на стороні позивача - Шалашова В.І., адвокат (довіреність від 22.02.2019 б/н, свідоцтво від 11.07.2017 № 1772),
третя особа-1 на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Вектор Банк",
представник третьої особи-1 на стороні відповідача - не з'явився,
третя особа-2 на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
представник третьої особи-2 на стороні відповідача - не з'явився,
третя особа-3 на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Марко Поло",
представник третьої особи-3 на стороні відповідача - не з'явився,
третя особа-4 на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Солід",
представник третьої особи-4 на стороні відповідача - не з'явився,
третя особа-5 на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Агро Факторинг",
представник третьої особи-5 на стороні відповідача - не з'явився,

розглянув касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР"
на рішення господарського суду Черкаської області від 05.10.2018 (головуючий суддя Дорошенко М.В.)
та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 (головуючий Разіна Т.І., судді: Тищенко А.І. і Михальська Ю.Б.)
у справі № 925/1691/17
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" (далі - ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР")
до товариства з обмеженою відповідальністю "Маргарин-комплекс-М" (далі - ТОВ "Маргарин-комплекс-М"),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - публічне акціонерне товариство "БГ-БАНК" (далі - ПАТ "БГ-БАНК"),
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: 1) публічне акціонерне товариство "Вектор Банк" (далі - ПАТ "Вектор Банк");
2) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд);
3) товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Марко Поло" (далі - Компанія);
4) публічне акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Солід" (далі - ПАТ "ЗНВКІФ "Солід");
5) товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "Агро Факторинг" (далі - ТОВ "ФК "Агро Факторинг"),
про витребування майна 
та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ПАТ "БГ-БАНК"
до: 1) ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР";
2) ТОВ "Маргарин-комплекс-М",
про визнання іпотекодержателем нерухомого майна.
За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:
ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до ТОВ "Маргарин-комплекс-М" про витребування від ТОВ "Маргарин-комплекс-М" на користь ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" адміністративно-складської будівлі з підвалом літ. Д-3, Д-2 (окрім приміщень першого поверху № 21), п/д, Д'-3 (окрім приміщень ІІІ поверху №№ 16, 17, 18) за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, 173/1, загальною площею 3 518,2 кв.м, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 30971671000,  номер об'єкта в РПВН 14407751 (далі - спірне нерухоме майно).
Позовні вимоги ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" мотивовані тим, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі                                      № 910/2924/15-г, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016, визнано недійсними укладені ПАТ "БГ БАНК" та Компанією договори про відступлення права вимоги від 12.11.2014 та 14.12.2014, що, у свою чергу, свідчить про недійсність інших правочинів, які вчинялися щодо спірного нерухомого майна, та, відповідно, про незаконність володіння ТОВ "Маргарин-комплекс-М" спірним нерухомим майном.
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.01.2018 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ПАТ "Вектор Банк".
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 27.02.2018 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ПАТ "БГ БАНК" та третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Фонд.
ПАТ "БГ БАНК" як третя особа з самостійними вимогами звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" та ТОВ "Маргарин-комплекс-М" про визнання іпотекодержателем нерухомого майна адміністративно-складської будівлі, загальною площею 3 518,2 кв.м, що розташована за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, 173/1.
Позовні вимоги ПАТ "БГ БАНК" обґрунтовані тим, що у зв'язку з визнанням недійсними постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 910/2924/15-г, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016, договорів про відступлення права вимоги від 12.11.2014 та 14.12.2014, укладених ПАТ "БГ БАНК" та Компанією, єдиним законним іпотекодержателем спірного нерухомого майна є ПАТ "БГ БАНК".
Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14.05.2018 до участі у справі залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Компанію; ПАТ "ЗНВКІФ "Солід"; ТОВ "ФК "Агро Факторинг".
Рішенням господарського суду Черкаської області від 05.10.2018, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2019, позовні вимоги ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" задоволено повністю. Витребувано від ТОВ "Маргарин-комплекс-М" на користь ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" адміністративно-складську будівлю з підвалом літ. Д-3, Д-2 (окрім приміщень першого поверху № 21), п/д, Д'-3 (окрім приміщень ІІІ поверху №№ 16, 17, 18) за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, 173/1, загальною площею 3 518,2 кв.м. Позовні вимоги ПАТ "БГ БАНК" задоволено повністю. Визнано ПАТ "БГ БАНК" іпотекодержателем за іпотечним договором від 29.08.2007, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Олександром Євгеновичем та зареєстрованим в реєстрі за № 1730, нерухомого майна адміністративно-складської будівлі, загальною площею 3 518,2 кв.м, що розташована за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Смілянська, 173/1. 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що з володіння ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" спірне нерухоме майно вибуло не з його волі, а ТОВ "Маргарин-комплекс-М" одержало це майно від Компанії, яка не мала права на його відчуження, про що ТОВ "Маргарин-комплекс-М" не знало і не могло знати, тому ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" на підставі пункту 3 частини першої статті 388 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вправі витребувати спірне нерухоме майно від ТОВ "Маргарин-комплекс-М", яке відповідно до статті 330 ЦК України не набуло права власності на спірне майно, а ПАТ "БГ БАНК" вправі вимагати від ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" та ТОВ "Маргарин-комплекс-М" визнання його іпотекодержателем спірного нерухомого майна за іпотечним договором від 29.08.2007.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову ПАТ "БГ БАНК", ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" звернулось до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позову ПАТ "БГ БАНК" та в оскаржуваній частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ПАТ "БГ БАНК".
Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваній частині судових рішень неправильно застосували положення статей 182, 330, 331, 338 ЦК України та статті 13 Закону України "Про іпотеку".
ПАТ "БГ БАНК" подало відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
Від інших учасників судового процесу відзиви на касаційну скаргу не надходили.
Перевіривши повноту встановлення попередніми судовими інстанціями обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" та ПАТ "БГ-БАНК", Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.
Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі встановлено, що 22.02.2007 відкритим акціонерним товариством "Універсальний Банк Розвитку та Партнерства" (правонаступником якого є ПАТ "БГ БАНК") та товариством з обмеженою відповідальністю "БМБ Маргарин" (далі - ТОВ "БМБ Маргарин") було укладено кредитний договір № 12 (далі - Кредитний договір № 12), за умовами якого ТОВ "БМБ Маргарин" відкрито відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію, до якого у подальшому іншими договорами вносилися зміни і доповнення.
29.08.2007 відкритим акціонерним товариством "Універсальний Банк Розвитку та Партнерства" (правонаступником якого є ПАТ "БГ БАНК") як іпотекодержателем та ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" як іпотекодавецем  було укладено іпотечний договір (далі - Іпотечний договір від 29.08.2007), за умовами якого задля забезпечення виконання зобов'язань ТОВ "БМБ Маргарин" за Кредитним договором № 12 іпотекодавець передає іпотекодержателю, а останній приймає в іпотеку належне іпотекодавцю на праві власності спірне нерухоме майно.
29.08.2007 Іпотечний договір від 29.08.2007 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим Олександром Євгеновичем та зареєстрований в реєстрі за № 1730.
Право власності ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" на спірне нерухоме майно підтверджується виданим виконавчим комітетом Русько-Полянської сільської ради свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 17.08.2007.
Сторонами вносились зміни та доповнення до Іпотечного договору від 29.08.2007 шляхом укладення договорів від 25.04.2008 № 1, від 11.06.2008 № 2, від 15.08.2008         № 3, від 01.09.2009 № 4, від 15.02.2010 № 5, від 19.08.2010 № 6, від 29.11.2011 № 7, від 17.08.2012 № 8, від 28.12.2012 № 9, від 29.03.2013 № 10 та від 27.03.2014 № 11.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням господарського суду Черкаської області від 11.11.2014 у справі № 925/1600/14, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015, задоволено позовні вимоги  ПАТ "БГ БАНК" до ТОВ "БМБ Маргарин" про стягнення 23 305 419,32 грн. заборгованості за Кредитним договором № 12. Стягнуто з  ТОВ  "БМБ Маргарин" на користь ПАТ "БГ БАНК" 20 680 924,95 грн. заборгованості за кредитом, 2 624 494,37 грн. заборгованість за процентами.
12.11.2014 ПАТ "БГ БАНК" як первісним кредитором та Компанією як новим кредитором  було укладено договір про відступлення права вимоги (далі - Договір від 12.11.2014), згідно з яким первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до боржників, у тому числі і за Кредитним договором № 12, а новий кредитор приймає це право вимоги та сплачує первісному кредитору кошти у сумі ціни продажу.
14.11.2014 ПАТ "БГ БАНК" як первісним іпотекодержателем/заставодержателем та Компанією як новим іпотекодержателем/заставодержателем було укладено договір про відступлення права вимоги (далі - Договір від 14.11.2014), згідно з яким первісний іпотекодержатель/заставодержатель передає новому іпотекодержателю/заставодержателю сукупність прав, належних первісному іпотекодержателю/заставодержателю за договорами забезпечення, у тому числі і за Іпотечним договором від 29.08.2007, включаючи право звернення на спірне нерухоме майно.
14.11.2014 Договір від 14.11.2014 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарскою І.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1025.
05.06.2015 Компанією як первісним кредитором, первісним іпотекодержателем/заставодержателем та ПАТ "ЗНВКІФ "Солід" як новим кредитором, новим іпотекодержателем/заставодержателем укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до боржників за переліком, що належать первісному кредитору на підставі Договору від 12.11.2014 та Договору від 14.11.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Войнарською І.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1025, а новий кредитор зобов'язується прийняти вказане право вимоги та сплатити первісному кредитору кошти у сумі ціни продажу за переліком кредитних договорів.
05.06.2015 договір про відступлення права вимоги від 05.06.2015 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1007.
14.07.2015 ПАТ "ЗНВКІФ "Солід" як первісним кредитором, первісниим іпотекодержателем/заставодержателем та ТОВ "ФК "Агро Факторинг" як новим кредитором, новим іпотекодержателем/заставодержателем було укладено договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги до боржників, що належить первісному кредитору на підставі Договору від 12.11.2014 та Договору від 05.06.2015, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та зареєстрованого в реєстрі за № 1007, а новий кредитор зобов'язується прийняти зазначене вище право вимоги та сплатити первісному кредитору кошти у сумі ціни продажу за переліком кредитних договорів.
14.07.2015 договір про відступлення права вимоги від 14.07.2015 був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та зареєстрований в реєстрі за № 1205.
09.02.2016 ТОВ "ФК "Агро Факторинг" за Іпотечним договором від 29.08.2007 звернуло стягнення на спірне нерухоме майно і зареєструвало за собою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на нього (запис про реєстрацію  № 13173897).
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі         № 910/2924/15-г визнано недійсними Договори від 12.11.2014 та 14.11.2014, укладені між ПАТ "БГ БАНК" та Компанією.
Постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016 постанова Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі                               № 910/2924/15-г залишена без змін.
Також судами встановлено, що ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" у позовній заяві посилається на те,  що 31.03.2016 ТОВ "ФК "Агро Факторинг" внесло спірне нерухоме майно до статутного капіталу ТОВ "Маргарин-комплекс-М" (на підставі протоколу ТОВ "ФК "Агро Факторинг" від 29.03.2016 № 29/03/2016, ТОВ "Маргарин-комплекс-М" від 30.03.2016 № 1 та акта приймання-передачі нерухомого майна від 31.03.2016               № 31/03/2016).
02.02.2017  ПАТ "Ветор Банк" як іпотекодержателем та ТОВ "Маргарин-комплекс-М" як іпотекодавцем було укладено іпотечний договір (далі - Іпотечний договір від 02.02.2017), згідно з яким іпотекодавець задля забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами передав іпотекодержателю, а останній прийняв в порядку і на умовах, визначених цим договором, спірне нерухоме майно в іпотеку.
Відповідно до пункту 2.2 Іпотечного договору від 02.02.2017 нерухоме майно належить іпотекодавцю на підставі протоколу № 29/03/2016 ТОВ "ФК "Агро Факторинг" від 23.03.2016, протоколу № 1 ТОВ "Маргарин-комплекс-М" від 30.03.2016, а також акта приймання-передачі нерухомого майна, складеного ТОВ "ФК "Агро Факторинг" та ТОВ "Маргарин-комплекс-М".
Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" зазначає, що, оскільки постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 10/2924/15-г, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 16.03.2016 визнано недійсними укладені між публічним акціонерним товариством "БГ Банк" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Марко Поло" договорів від 12.11.2014 та від 14.12.2014 про відступлення права вимоги, це свідчить про недійсність інших правочинів, які вчинялися щодо спірного нерухомого майна, та, відповідно, про незаконність заволодіння  ТОВ "Маргарин-комплекс-М" спірним нерухомим майном.
Згідно із статтею 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною першою статті 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно із статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Статтею 330 ЦК України передбачено, що майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.
Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України у разі, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:
1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;
2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;
3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Водночас норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
Враховуючи, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 910/2924/15-г визнано недійсними Договори від 12.11.2014 та 14.11.2014, укладені ПАТ "БГ БАНК" та Компанією, суди дійшли висновку, що права ПАТ "БГ БАНК" як кредитора за Кредитним договором № 12 і як іпотекодержателя за Іпотечним договором від 29.08.2007 на спірне нерухоме майно не перейшли до Компанії, ПАТ "ЗНВКІФ "Солід" та ТОВ "ФК "Агро Факторинг", право власності на спірне нерухоме майно у ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" не припинялося, а у ТОВ "ФК "Агро Факторинг" та ТОВ "Маргарин-комплекс-М" не виникло.
Відповідно не виникло і у ПАТ "Ветор Банк" прав іпотекодержателя на спірне нерухоме майно.
Отже,  спірне нерухоме майно вибуло із володіння  ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" не з його волі, оскільки ТОВ "Маргарин-комплекс-М" одержало це майно від ТОВ "ФК "Агро Факторинг", яке не мало права на його відчуження, про що ТОВ "Маргарин-комплекс-М" не знало і не могло знати, тому ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" на підставі пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України вправі витребувати спірне нерухоме майно від ТОВ "Маргарин-комплекс-М", яке відповідно до статті 330 ЦК України не набуло права власності на спірне майно, а ПАТ "БГ БАНК" вправі вимагати від ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР"  та  ТОВ "Маргарин-комплекс-М" визнання його іпотекодержателем спірного нерухомого майна за Іпотечним договором від 29.08.2007.
Відтак суди дійшли вірного висновку про те, що позовні вимоги ТОВ "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" та ПАТ "БГ БАНК" підлягають задоволенню у зв'язку з їх доведеністю та обґрунтованістю.
Однак Касаційний господарський суд не може погодитись з висновком судів попередніх інстанцій у частині задоволення позову ПАТ "БГ БАНК", оскільки суди, задовольняючи позовні вимоги ПАТ "БГ БАНК", застосували положення пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, у той час як ПАТ "БГ БАНК" свої позовні вимоги обґрунтовано статтями 216, 236, 317, 512, 514, 575 ЦК України та частиною першою статті 1, статтею 23 Закону України "Про іпотеку". Тобто судами застосовано норму права, якою надається право власнику майна на подання віндикаційного позову про витребування майна від добросовісного набувача, тоді як позовні вимоги ПАТ "БГ БАНК" обґрунтовано нормами права, які врегульовують питання наслідків недійсності правочину. При цьому судами не зазначено, на підставі чого до спірних правовідносин  підлягають застосуванню інші норми права, ніж ті, на які посилається ПАТ "БГ БАНК".
Також з рішень судів попередніх інстанцій вбачається, що в оскаржуваній частині цих рішень ними взагалі не надавалась правова оцінка посиланням ПАТ "БГ БАНК" у позовній заяві на статті 216, 236, 317, 512, 514, 575 ЦК України та частину першу статті 1, статтю 23 Закону України "Про іпотеку".
Крім того, суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення в частині задоволення позову ПАТ "БГ БАНК", встановили, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 910/2924/15-г визнано недійсними Договори від 12.11.2014 та 14.11.2014, укладені ПАТ "БГ БАНК" та Компанією, при цьому залишили поза увагою, що норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Тобто суди, посилаючись на недійсність правочину сторонами, якого є ПАТ "БГ БАНК" та Компанія (постанова Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2015 у справі № 910/2924/15-г) та застосовуючи положення статті 388 ЦК України, не встановили, яка норма права підлягає застосуванню до спірних правовідносин і чи було у справі № 910/2924/15-г застосовано двосторонню реституцію, яка передбачена законодавством у разі визнання недійсним правочину, що, у свою чергу, є відновленням становища сторін недійсного правочину, яке існувало до укладання такого правочину.
Суди попередніх інстанцій, розглядаючи позов ПАТ "БГ БАНК", також не надали оцінку позовним вимогам у частині наявності порушеного права, а саме, чи оспорюються або не визнаються, і ким саме права ПАТ "БГ БАНК" як іпотекодержателя.
Таким чином, посилання скаржника на те, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваній частині судових рішень неправильно застосували положення статей 182, 330, 331, 338 ЦК України та статті 13 Закону України "Про іпотеку", приймаються Касаційним господарським судом з огляду на викладені обставини.
Відповідно до статті 300 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.
Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Зважаючи на викладене, рішення та постанова у справі в частині задоволення позову ПАТ "БГ БАНК" підлягають скасуванню, а справа у скасованій частині передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду. В іншій частині рішення та постанова судів попередніх інстанцій підлягає залишенню без змін.
Керуючись статтями 308, 310, 315, 316 ГПК України, Касаційний господарський суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "БЕАРС ЛОГІСТИК ЦЕНТР" задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Черкаської області від 05.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 у справі                                 № 925/1691/17 скасувати в частині задоволення позову ПАТ "БГ БАНК". У цій частині справу № 925/1691/17 направити на новий розгляд до господарського суду Черкаської області.

В іншій частині рішення господарського суду Черкаської області від 05.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.01.2019 у справі         № 925/1691/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                              І. Булгакова
Суддя                                                                                                              Б. Львов
Суддя                                                                                                              В. Селіваненко