ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року 
м. Київ

Справа №  904/3065/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,
за участі секретаря судового засідання Корпусенка А.О.
за участю представників:
представник позивача (представник ТОВ "Торгово-промислова компанія "Ясинуватський машинобудівний завод") - Змієвська Т.П.  (ордер КС №587302); 
скаржник  (представник ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля") - Шамкій В.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 
(суддя - Васильєв О.Ю.)
та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019
(Колегія суддів у складі: Вечірко І. О. - головуючий, Березкіна О.В., Кузнецов В.О.)
у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія "Ясинуватський машинобудівний завод", м. Київ 
до  Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля",  м. Павлоград 
про      стягнення 3 994 253,82 грн, -

ВСТАНОВИВ:
1. ТОВ «Торгово-Промислова Компанія «Ясинуватський машинобудівний завод» (Позивач) звернувся до суду з позовом до ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (Відповідач) про стягнення 3 994 253, 82 грн. (в т.ч.: 3 499 588, 41 грн. - основна заборгованість; 381 692, 96 грн. - інфляційні втрати та 112 972, 45 грн. - 3% річних) заборгованості за договором поставки від 02.02.15 №1770-ПУ (укладеним між сторонами).
Короткий зміст позовних вимог та рішень судів попередніх інстанцій
2. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення Відповідачем умов вищезазначеного договору в частині своєчасної оплати поставленого Позивачем товару.
3. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018, що залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 позовні вимоги задоволено повністю; вирішено стягнути з Відповідача - Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь Позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова-промислова компанія «Ясинуватський машинобудівний завод»: 3 499 588, 41 грн. - заборгованості за договором; 381 692, 96 грн. - інфляційних втрат; 112 972, 45 грн. - 3% річних та 59 913, 81 грн. - витрат на сплату судового збору.
4. Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані наступним:
4.1. Судами встановлено, що 02.02.15 між ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (правонаступник - ПрАТ«ДТЕК Павлоградвугілля», покупець) та ТОВ «Торгова-промислова компанія «Ясинуватський машинобудівний завод» (постачальник) укладено договір поставки       №1770-ПУ (далі в тексті - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - продукція), в асортименті, кількості, в строки, за ціною та з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору. Покупець зобов'язався прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію згідно з умовами даного договору (пункти 1.1. та 1.2. договору).
4.2. Також суди попередніх інстанцій встановили, що як вбачається з матеріалів справи, Позивач на виконання умов договору та специфікацій до нього у січні-березні 2017 року   здійснив поставку Відповідачу товару на загальну суму 3 499 588, 41 грн. та виставив рахунки на його оплату ( що підтверджується відповідними видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та довіреностями на отримання товару, а.с.45-78).
4.3. Однак Відповідач, як встановлено в оскаржуваних судових рішеннях, в порушення прийнятих на себе зобов'язань поставлений на його адресу товар у встановлений договором та специфікаціями строк у повному обсязі не оплатив; у зв'язку з чим (згідно наданого позивачем розрахунку) за Відповідачем станом на 06.07.18 рахується заборгованість в розмірі 3 499 588, 41 грн. (а.с.3-4). Окрім того - Позивач відповідно до приписів ст.625 ЦК України нарахував Відповідачу: 381 692, 96   грн. - інфляційні втрати та 112 972, 45 грн. - 3% річних (а.с.4-5). Таким чином, загальна сума грошових коштів (з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних) , що підлягає сплаті на користь позивача , складає 3 994 253, 82 грн.
4.4. В той же час, у зв'язку з порушенням Позивачем строків поставки продукції, яка постачалась за цим договором, Відповідачем на підставі пунктів 5.7. та 5.9 договору поставки №1770-ПУ від 03.02.15 були нараховані штрафні санкції у вигляді оперативно-господарської санкції в загальному розмірі 5 341 107, 27 грн. (в т.ч.:  4 766 519, 30 грн. - пеня та 564 587, 97 грн. - штраф).
4.5. Суд першої інстанції дійшов до висновку, що Відповідач пропустив строк позовної давності щодо вимог про стягнення з Відповідача оперативно-господарських санкцій за несвоєчасну поставку товару за договором поставки від 02.02.15 №1770-ПУ в загальному розмірі5 341 107, 27 грн. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку позовної давності, суд не знаходить. А тому, на час винесення рішення у справі є безпідставними твердження Відповідача, що він правомірно відмовляється від виконання своїх зобов'язань по здійсненню оплати за поставлений Позивачем товар за договором поставки від 02.02.15 №1770-ПУ, оскільки Позивачем порушені свої зобов'язання по своєчасної поставки Відповідачу товару.
4.6. Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку застосування Відповідачем оперативно-господарських санкцій до Позивача за порушення строків поставки продукції, зазначив, що в матеріалах справи знаходиться копія повідомлення Відповідача про застосування до Позивача оперативно-господарської санкції в порядку пункту 5.9. Договору. Вказане повідомлення датоване 23.08.2018 року, тобто після порушення провадження у даній справі. При цьому, Відповідач не надав доказів направлення (передачі) даного повідомлення Позивачу.
4.7. Оскільки Відповідачем не доведено у встановленому порядку самого факту порушення Позивачем зобов'язань по Договору та не дотримано встановленого Договором порядку застосування оперативно-господарських санкцій, суд апеляційної інстанції у оскаржуваній постанові дійшов до висновку, що вказані санкції не можуть вважатися такими, що застосовані до Позивача.
4.8. Наведене стало підставою для висновку суду апеляційної інстанції про те, що суд першої інстанції неправомірно вдався до аналізу щодо можливості застосування до правовідносин сторін строку позовної давності, про застосування якого заявлено Позивачем в суді першої інстанції. При цьому, судом не враховано саму природу позовної давності, яка застосовується як строк, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Проте, вказане порушення судом першої інстанції, як зазначено в постанові суду апеляційної інстанції, порядку застосування строку позовної давності не впливає на законність прийнятого судом рішення про задоволення позовних вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу
5. До Верховного Суду від Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" надійшла касаційна скарга у якій Відповідач просить суд скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.
6. В обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних судових рішень з ухваленням судом касаційної інстанції нового рішення про відмову у задоволенні позову, Відповідач у касаційній скарзі наводить наступні доводи:
6.1. Суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення ст. 237 ГК України.
6.2. Суди попередніх інстанцій неправильно дослідили зібрані докази у справі, що стало підставою для неправомірного висновку щодо відсутності в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій.
Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
7. До Верховного Суду від ТОВ «Торгова-промислова компанія «Ясинуватський машинобудівний завод» надійшов відзив на касаційну скаргу у якому Позивач просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Позиція Верховного Суду
8. Ухвалою Верховного Суду від 22.02.2019 відкрито касаційне провадження у справі №904/3065/18 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 у вказаній справі; призначено до розгляду касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на 10 квітня 2019 року у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського.
9. Заслухавши 10.04.2019 у відкритому судовому засіданні доповідь судді доповідача та пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, виходячи з наступного.
10. Відповідно ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
11. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
12. Щодо доводів касаційної скарги, які викладені у підпунктах 6.1., 6.2. пункті 6 даної касаційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
13. Згідно приписів ч. 2 ст. 237 ГК України, порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.
14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно з пунктом 5.9. Договору обов'язок постачальника здійснити поставку у відповідності з вимогами Договору, Специфікацій до Договору забезпечується оперативно-господарською санкцією. Під оперативно-господарською санкцією розуміється право покупця отримати суму нарахованих штрафних санкцій, завданих невиконанням Договору і збитків від сум, які належать виплаті постачальнику. Оперативно-господарська санкція використовується до постачальника після того, як він не сплатив в строк, направлений на його адресу розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, згідно умов даного Договору. Про застосування оперативно-господарської санкції покупець зобов'язаний письмово повідомити постачальника.
15. Суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові зазначив, що в матеріалах справи знаходиться копія повідомлення Відповідача про застосування до Позивача оперативно-господарської санкції в порядку пункту 5.9. Договору. Вказане повідомлення датоване 23.08.2018 року, тобто після порушення провадження у даній справі. При цьому, Відповідач не надав доказів направлення (передачі) даного повідомлення Позивачу. У своєму повідомленні Відповідач посилається на застосування ним до Позивача оперативно-господарської санкції на суму 3 499 588,41 грн. за порушення умов Договору щодо своєчасної поставки продукції та не оплату штрафних санкцій згідно направленого позивачу розрахунку штрафних санкцій. Проте, до суду Відповідачем не надано вказаного розрахунку штрафних санкцій та доказів направлення цього розрахунку Позивачу.
16. Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
17. Беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи про те, що пунктом 5.9. Договору сторони визначили порядок застосування оперативно-господарської санкції після того, як він не сплатив в строк, направлений на його адресу розрахунок штрафних санкцій та/або збитків, згідно умов даного Договору, а також зважаючи на те, що до суду Відповідачем не надано вказаного розрахунку штрафних санкцій та доказів направлення цього розрахунку Позивачу, колегія суддів суду касаційної інстанції дійшла до висновку про обґрунтованість позиції суду апеляційної інстанції про те, що  оскільки Відповідачем не доведено у встановленому порядку самого факту порушення Позивачем зобов'язань по Договору та не дотримано встановленого Договором порядку застосування оперативно-господарських санкцій, вказані санкції не можуть вважатися такими, що застосовані до Позивача.
18. Наведене є свідченням того, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові вірно застосував положення ч. 2 ст. 237 ГК України.
19. За таких обставин, довід касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував положення ст. 237 ГК України, колегією суддів суду касаційної інстанції визнається необґрунтованим.
20. Щодо доводу касаційної скарги, про те, що суди попередніх інстанцій неправильно дослідили зібрані докази у справі, що стало підставою для неправомірного висновку щодо відсутності в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій, то він визнається судом касаційної інстанції необґрунтованим, оскільки спрямований на надання судом касаційної інстанції додаткової перевірки доказів зібраних у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, які визначені в положеннях ст. 300 ГПК України.
21. Відповідно до положень ст. 309 ГПК України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
22. Колегія суддів суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" дійшла до висновку, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена з додержанням норм матеріального і процесуального права.
23. За таких обставин, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
24. Оскільки касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, судові витрати у вигляді судового збору за подання касаційної скарги покладаються на Відповідача.
Керуючись ст.ст. 240,  300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" залишити без задоволення.
2. Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 15.01.2019 у справі №   904/3065/18  залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          С.В. Жуков

Судді                                                                                                    В.В. Білоус

                                                                                                                   Н.Г. Ткаченко