ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2019 року 
Київ
справа №806/2501/16
адміністративне провадження №К/9901/18861/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Гриціва М.І., 
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області (далі - Виконком) на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року (суддя Токарева  М.С.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року (судді Капустинський  М.М., Мацький Є.М., Шидловський В.Б.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укр-Агро РТ» (далі - ТОВ) до Виконкому, треті особи: відділ Держгеокадастру у Черняхівському районі Житомирської області (далі - відділ Держгеокадастру), приватне підприємство «Некрашів» (далі - ПП), про визнання протиправними та скасування рішень,
встановив:
У листопаді 2016 року ТОВ звернулося до суду з позовом, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04 жовтня 2016 року №№  31693357, 31692241 відповідно.
13 лютого 2017 року ТОВ подало заяву про відмову від позову у зв'язку із фактичним задоволенням відповідачем його вимог після подання адміністративного позову. Водночас просило відшкодувати понесені ним судові витрати.
На обґрунтування заяви ТОВ зазначило, що 08 грудня 2016 року державний реєстратор Виконкому прийняв рішення про реєстрацію припинення речового права (права оренди) на земельні ділянки (кадастрові номери: 1825687600:03:000:0066 та 1825687600:04:00:0145; далі - спірні земельні ділянки), щодо яких оскаржені рішення про державну реєстрацію  прав (права оренди) ПП у цій справі.
Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 02 березня 2017 року прийняв відмову ТОВ від його позову до Виконкому, треті особи: відділ Держгеокадастру, ПП, про визнання протиправними та скасування рішень від 04 жовтня 2016 року №№  31693357, 31692241 відповідно. Провадження у справі закрив. Постановив стягнути з Виконкому на користь ТОВ сплачений судовий збір в сумі 2756 грн.
Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 11 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.
Виконком не погодився із цими рішеннями у частині стягнення з нього сплаченого ТОВ судового збору і подав касаційну скаргу про їх скасування у цій частині.
Посилається у скарзі на те, що договори оренди спірних земельних ділянок були достроково припинені додатковими угодами, внаслідок чого була проведена державна реєстрація припинення оренди цих земельних ділянок на підставі заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, які були подані ПП, а не добровільним виконанням вимог позивача у цій справі.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду з'ясував обставини, на підставі яких були прийняті оскаржені судові рішення, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Як встановили суди, відмова позивача від позову обумовлена тим, що після відкриття провадження у справі (28 листопада 2016 року) та після того, як відповідач отримав копії ухвали суду з позовною заявою і додатками (02  грудня 2016 року), останній добровільно виконав вимоги позивача, викладені у позовній заяві, чим підтвердив незаконність вчинених ним реєстраційних дій та обґрунтованість позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 95 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), у редакції чинній до 15 грудня 2017 року, у разі відмови позивача від адміністративного позову понесені ним витрати відповідач не відшкодовує, а витрати відповідача за його заявою стягуються із позивача, крім випадків, коли позивач звільнений від сплати судових витрат. Однак якщо позивач відмовився від адміністративного позову внаслідок задоволення його відповідачем після подання адміністративного позову, то суд за заявою позивача присуджує всі понесені ним у справі витрати із відповідача.
Аналогічна норма міститься у статті 140 КАС, у чинній на сьогодні редакції.
Спір у цій справі виник через те, що спірними рішеннями державного реєстратора зареєстровано право оренди спірних земельних ділянок за третьою особою (ПП) у період дії також зареєстрованого державним реєстратором права оренди на ці ж земельні ділянки за позивачем (ТОВ). Отже, тільки після звернення до суду позивача, було зареєстровано припинення речового права ПП, яке, на думку позивача, раніше було протиправно зареєстровано. Такі дії відповідача є фактичним добровільним виконанням вимог позивача.
Оскільки відповідач вимоги позивача задовольнив після подання адміністративного позову, обґрунтованим є стягнення з нього (відповідача) судових витрат на користь позивача.
Підсумовуючи зазначене, колегія суддів визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, тому касаційну скаргу Виконкому слід залишити без задоволення, а рішення судів першої й апеляційної інстанцій - без змін.
З огляду на викладене, керуючись статтями 341, 342, 343, пунктом 1 частини першої статті 349, статтями 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу виконавчого комітету Коростенської міської ради Житомирської області залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 02 березня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2017 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                               М.І.   Гриців
Судді:                                                                                          Я.О. Берназюк
                                                                                          Н.В. Коваленко