ПОСТАНОВА
Іменем України
16 травня 2019 року 
Київ
справа №750/6778/17
адміністративне провадження №К/9901/18098/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017 у складі судді Карапута Л.В. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 у складі колегії суддів: Лічевецького І.О. (головуючий), Мельничука В.П., Мацедонської В.Е. у справі №750/6778/17 за позовом Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України (надалі - ОУПФ) звернулось до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби  Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (надалі - УДВС), про скасування постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДВС Назаренко М.Б. ВП №53565314 від 05.07.2017 щодо стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 78,48 грн.
2.          Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017, яку залишено без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
3.          Судами попередніх інстанцій під час судового розгляду справи встановлено:
3.1.          Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.12.2016 визнано неправомірними дії ОУПФ щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку розміру її пенсії. Зобов`язано ОУПФ провести перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ  у розмірі 90% суми щомісячного заробітку, починаючи з 22.09.2016, без обмеження її максимального розміру та виплатити заборгованість, що виникне внаслідок перерахунку.
3.2.          28.02.2017 Деснянським районним судом м. Чернігова у вказаній справі видано виконавчий лист, який стягувачем пред`явлено до виконання до УДВС.
3.3.          Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень УДВС Назаренко М.Б. прийнято постанову від ВП №53565314 від 05.07.2017 про стягнення з божника витрат виконавчого провадження.
3.4.          У вказаній постанові зазначено, що витрати виконавчого провадження складають 78,48 грн., з них: друк 1 аркуша (папір включено): 0,50 грн. х 8 = 4 грн.; конверти: 2 х 0,34 грн. = 0,68 грн.; направлення рекомендованого листа (2 х 11,40 грн. = 22,80 грн.); плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження (1 х 51,00 грн. = 51,00 грн.).
4.          Суди попередніх інстанцій приймаючи оскаржувані судові рішення виходили з того, що приймаючи постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій державний виконавець діяв на підставі чинного законодавства та в межах наданих повноважень, а розрахунки, наведені в постанові, відповідають встановленим законодавством розмірам станом на дату їх обрахунку.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5.          Позивачем подано касаційну скаргу на постанову Деснянського районного суду                  м. Чернігова від 04.09.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. 
5.1.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що суди попередніх інстанції не врахували, що позивач виконав судове рішення у добровільному порядку, про що повідомив відповідача листом від 21.03.2017. Вважає, що відповідачем порушені строки винесення постанови про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження. Також, на думку скаржника, дана постанова не містить належного обґрунтування та документального підтвердження понесення витрат виконавчого провадження. Посилається на відсутність у Пенсійного фонду України коштів, цільове призначення яких дозволяло б покривати такі витрати. 
6.          Відповідач заперечень на касаційну скарг не подав. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
7.          Конституція України:
Стаття 19: "<…> Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".
8.          Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII):
Стаття 42. Кошти виконавчого провадження
"1. Кошти виконавчого провадження складаються з:
1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;
…3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.
2. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.
3. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів  виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.
…Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються          Міністерством юстиції України.
4. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення".
9.          Наказ Міністерства юстиції України "Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження" від 29.09.2016 №2830/5, зареєстрований у        Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1300/29430 (надалі - Наказ №2830/5):
I. Види витрат виконавчого провадження
"1. Виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів; канцтовари.
2. Пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку.
…9. Плата за користування Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень та після введення в дію статті 8 Закону України № 1404-VIII "Про виконавче провадження" плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження.
II. Розміри витрат виконавчого провадження
1. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 10 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах.
2. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку "Укрпошта".
…5. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пункті 9 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, визначаються відповідно до встановленого Міністерством юстиції України розміру оплати.
…7. Приватний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження на підставі документів про закупівлю (придбання) відповідних товарів і послуг".
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
10.          З урахуванням статті 42 Закону №1404-VIII, витрати виконавчого провадження,  як складова коштів виконавчого провадження, є витратами державного виконавця, пов`язаними з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, які стягуються з боржника. Види і розміри цих витрат визначені у Наказі №2830/5 і у разі необхідності їх примусового стягнення з боржника державним виконавцем виноситься відповідна постанова.
11.          Як встановлено судами попередніх інстанцій на основі досліджених доказів, описова частина оспорюваної постанови містить детальний розрахунок витрат, понесених державним виконавцем, із зазначенням їх видів та розміру усіх складових загальної суми. При цьому, розрахунки, наведені в оскаржуваній постанові, відповідають встановленим Наказом №2830/5 вимогам станом на дату їх обрахунку.
12.          В аспекті спірних правовідносин та їх правового регулювання слід зауважити, що витратами виконавчого провадження є фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на поштову кореспонденцію, друк документів тощо). Ці витрати, на відміну від виконавчого збору, боржник повинен компенсувати незалежно від того, чи він виконав судове рішення    у добровільному порядку, тому, доводи касаційної скарги в цій частині відхиляються колегією суддів Верховного Суду. Правову позицію аналогічного змісту висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 08.05.2019 у справі №751/5338/17, фактичні обставини якої є подібними до цієї.
13.          Посилання скаржника на статтю 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (у відповідній редакції), якими заборонено використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом, відхиляються колегією суддів Верховного Суду, оскільки вказані норми спірних правовідносин не регулюють. Правову позицію аналогічного змісту висловлено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.04.2019 у справі №750/6793/17, фактичні обставини якої є подібними до цієї.
14.          Також не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги з приводу порушення відповідачем стоків винесення оспорюваної постанови, оскільки частиною 4 статті 42 Закону №1404-VIII стягнення з боржника витрат виконавчого провадження пов`язане із закінченням виконавчого провадження, а не з фактом виконання боржником судового рішення, про що зазначає скаржник.
15.          Згідно з частинами 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
16. Відтак, Верховний Суд позбавлений можливості переглядати судові рішення у касаційної порядку, інакше ніж на підставі встановлених судами попередніх інстанцій обставин та/або самостійно встановлювати ці обставини чи приймати нові докази.
17.          За встановлених судами попередніх інстанцій обставин, що підтверджують факт проведення державним виконавцем дій з примусового виконання судового рішення, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо наявності у боржника обов`язку сплатити витрати виконавчого провадження і аргументи касаційної скарги не спростовують доводів судів попередніх інстанції.
18.          За приписами частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
19.          З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 - залишенню без змін. 
ПОСТАНОВИВ:
20.          Касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення. 
21.          Постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 04.09.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2017 у справі №750/6778/17 за позовом Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови залишити без змін.
22.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя | В.М. Шарапа
Судді | В.М. Бевзенко
| Н.А. Данилевич