Постанова
Іменем України
15 квітня 2019 року
м. Київ
справа № 661/1709/17-ц
провадження № 61-471св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
СімоненкоВ. М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С.Ю.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_4,
заінтересована особа - управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полікарпової О.М., Воронцової Л.П. та Ігнатенко П.Я.,
ВСТАНОВИВ:
1.        Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2017 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася із заявою про встановлення факту її роботи під час Великої Вітчизняної війни в період часу з 1 січня 1943 року по 9 травня 1945 року в колгоспі «Білорусь» сіл Ново-Королі, Корчагово та Починки Ковригінської сільської ради Сокольського району Івановської області.
В обґрунтування своїх вимог зазначила, що була змушена працювати в колгоспі під час Великої Вітчизняної війни, а саме з 1 січня 1943 року по                               9 травня 1945 року, оскільки її батько ОСОБА_8 у                1941 році був мобілізований на фронт, а мати ОСОБА_9 з 1943 року була інвалідом другої групи, у зв'язку з чим не мала можливості працювати.
Документи, що підтверджують факт її роботи в період війни у колгоспі не збереглися.
Факт її роботи під час Великої Вітчизняної війни можуть підтвердити свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, а також цей факт підтверджується погосподарськими книгами, в яких зазначені відомості про склад її родини.
Встановлення факту роботи в період війни необхідно їй для реалізації права на пільги, які передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», так як Управлінням праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області відмовлено їй у встановленні статусу учасника війни, тому просила визнати факт її роботи під час Великої Вітчизняної війни в період з 1 січня 1943 року до 9 травня                     1945 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року заяву ОСОБА_4 задоволено, встановлено факт роботи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 під час Великої Вітчизняної війни, а саме в період часу з 1 січня 1943 року по 9 травня 1945 року.
Рішення суду мотивовано відсутністю в архівах офіційних документів про роботу ОСОБА_4 під час війни з 1 січня 1943 року до 9 травня 1945 року, у інший спосіб факт її роботи встановити неможливо, а надані заявником інші письмові докази та письмові пояснення свідків є належним підтвердження встановленого судом юридичного факту.
Не погоджуючись із зазначеним вище судовим рішенням, Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області звернулось до суду з апеляційною скаргою.
Постановою Апеляційного суду Херсонської області від 27 лютого 2018 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області задоволено частково. Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року скасовано, заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без розгляду, а також роз'яснено                        ОСОБА_4 її право вирішення спору в порядку позовного провадження з урахуванням правил юрисдикції такого спору.
Постановою Верховного Суду від 05 вересня 2018 року було скасовано постанову Апеляційного суду Херсонської області від 27 лютого 2018 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції для розгляду у порядку окремого провадження.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради задоволено.
Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2017 року скасовано та ухвалено нове, яким відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_4, заінтересована особа - Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що у суду першої інстанції не було підстав вважати надані заявником докази такими, що беззаперечно підтверджують факт її роботи в період Великої Вітчизняної війни з 1 січня                1943 по 9 травня 1945 року.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2019 року відкрито провадження у справі та витребувано справу № 661/1709/17 з Новокаховського міського суду Херсонської області.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд помилково застосував положення частини другої статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Типового положення про комісії з розгляду питань, пов'язаних із встановленням статусу учасників війни відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого наказом Міністерства соціального захисту населення України 30 травня 1996 року № 79, оскільки для осіб, які народились після 31 грудня 1932 року передбачено інший порядок встановлення статусу учасника війни, який не потребує рішення відповідних комісій. ОСОБА_4 також зазначила, що нею надано суду докази факту роботи під час другої світової війни в індивідуальному сільському господарстві, зокрема погосподарські книги, які підтверджують наявність господарства, його роботу в роки війни, факт проживання в індивідуальному господарстві у заявлений період, також факт роботи заявниці в колгоспі та індивідуальному підсобному господарстві підтверджується письмовими показами свідків. Заявниця вважає, що нею були надані належні та допустимі докази, на підставі яких суд першої інстанції правомірно встановив факт її роботи під час війни, а саме в період з 01 січня 1943 року до 09 травня 1945 року. Ставлячи під сумнів пояснення свідків, зокрема свідка ОСОБА_13, апеляційний суд не вчинив дій щодо з'ясування належності таких доказів, при цьому, у порушення статті 367 ЦПК України, вийшов за межі розгляду справи, оскільки апелянт не заперечував щодо належності цього доказу.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
У відзиві на касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін, посилаючись на те, що ОСОБА_4 не довела належними та допустимими доказами факту роботи під час війни. Також вважає письмові пояснення свідків неналежними доказами, оскільки вони не передбачені положеннями ЦПК України, зокрема статтею 70 цього Кодексу, зібрані посадовою особою іншої держави без підтвердження повноважень цієї особи, а також за відсутності копій паспортів свідків та/або паспортних даних, які б дозволяли ідентифікувати особи свідків, встановити їх дати народження тощо.
Короткий зміст відповіді на відзив
4 березня 2019 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_4 на відзив управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області, у якій скаржниця просить не враховувати відзив з підстав невідповідності його вимогам визначеними статтею 395 ЦПК України. При цьому, ОСОБА_4 просить суд взяти до уваги, що у відзиві Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради відсутнє обґрунтування на підтвердження безпідставності ствердження заявниці про незаконність постанови апеляційної інстанції, відсутні також, і матеріали та посилання на докази, які це спростовують. А наведений текст у відзиві це переписаний текст доводів постанови апеляційної інстанції, а не заперечення проти доводів касаційної скарги.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Під час розгляду справи суди встановили, що 18 березня 1996 року Новокаховським міським відділом управління Міністерства внутрішніх справ України в Херсонській області видано паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки селища Ново-Королі Сокільського району Іванівської області Російської Федерації.
На звернення ОСОБА_4 щодо встановлення статусу учасника війни та надання пільг, Міністерство соціальної політики України у листі від 18 січня 2017 року № 374/0/112-17/201 роз'яснило, що особам, які народились після 31 грудня 1932 року, статус учасників війни може бути встановлено лише за наявністю документів та інших доказів, що незаперечно підтверджують факт роботи в період війни.
Адміністрація міського округу Сокольський Нижегородської області Російської Федерації листом від 18 лютого 2016 року № 162-01-40-495 повідомила, що підтвердити стаж роботи ОСОБА_4 не представляється можливим у зв'язку з відсутністю документів. Документи по особистому складу робітників колгоспу «Білорус»                (с. Ново-Короли, с. Корчагово, с. Починки) Ковригінської сільської Ради Сокольського району Іванівської області за період 1941-1945 pоки на зберігання до архіву не надходили.
2.        Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Пунктом 5 частини другої статті 234 ЦПК України (чинного на момент вчинення процесуальної дії судом першої інстанції) визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 256 ЦПК України (чинного на момент вчинення процесуальної дії судом першої інстанції)).
За змістом статті 9 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, чинній на час звернення заявника до суду, встановлено, що особами, які належать до учасників війни вважаються особи, які в період Великої Вітчизняної війни 1941-1945 років та війни 1945 року з імперіалістичною Японією працювали в тилу на підприємствах, в установах, організаціях, колгоспах, радгоспах, індивідуальних сільських господарствах, на спорудженні оборонних рубежів, заготівлі палива, продуктів, переганяли худобу, навчались у цей період у ремісничих, залізничних училищах, школах і училищах фабрично-заводського навчання та інших закладах професійно-технічної освіти, на курсах професійної підготовки або під час навчання в школах, вищих і середніх спеціальних навчальних закладах працювали в народному господарстві та на відбудові об'єктів господарського і культурного призначення.
Особам які народились до 31 грудня 1932 року включно і з поважних причин не можуть надати документи, що підтверджують факт роботи в період війни, статус учасника війни може бути встановлений за поданням відповідних комісій у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Особам, які народились після 31 грудня 1932 року статус учасника війни може бути встановлено лише за наявності документів та інших доказів, що незаперечно підтверджують факт роботи у період війни без рішень відповідних комісій.
Згідно положень статті 57 ЦПК України (чинного на момент вчинення процесуальної дії судом першої інстанції), доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Відповідно до статті 60 ЦПК України (чинного на момент вчинення процесуальної дії судом першої інстанції), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
За змістом статті 212 ЦПК України (чинного на момент вчинення процесуальної дії судом першої інстанції) суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Подібні положення містять статті 76, 81, 89 чинної редакції ЦПК України.
Відмовляючи в задоволенні заяви суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність доказів, які беззаперечно підтверджують факт роботи ОСОБА_4 в період Великої Вітчизняної війни з 1 січня 1943 по 9 травня 1945 року колгоспі «Білорусь» сіл Ново-Королі, Корчагово та Починки Ковригінської сільської ради Сокольського району Івановської області.
При цьому, апеляційний суд виходив з того, що надані погосподарскі книги містять інформацію про наявність індивідуального господарства ОСОБА_9, про склад їх сім'ї і про те, що з 1943 по 1945 роки в господарстві утримувалась корова. Установивши, що ці книги не містять відомостей про роботу членів господарства під час війни, дійшов висновку, що книги не можуть бути доказом для підтвердження факту роботи заявниці в період з 1943 до 1945 роки.
Також апеляційний суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові пояснення свідків та встановив, що вони не засвідчені в установленому законом порядку; пояснення свідка ОСОБА_13 1935 року народження зафіксовані двічі і викладені різним почерком; пояснення свідків                   ОСОБА_10, 1950 року народження і ОСОБА_12, 1947 року народження ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, а саме зроблені зі слів їхніх батьків; у поясненнях відсутні відомості про факт роботи свідків за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявниці.
Щодо обґрунтування мотивів касаційної скарги, то її зміст фактично зводиться до переоцінки доказів, зокрема наданих заявницею письмових пояснень свідків та наданих погосподарських книг за 1943-1945 роки.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Постанову Херсонського апеляційного суду від 22 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                         В. М. Сімоненко
А. О.Лесько 
С.Ю.Мартєв