ПОСТАНОВА
Іменем України

28 лютого 2019 року 
Київ
справа №818/3726/14
касаційне провадження №К/9901/5384/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.02.2015 (головуючий суддя - Діска А.Б.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2016 (головуючий суддя - Подобайло З.Г., судді: Тацій Л.В., Григоров А.М.) у справі №818/3726/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області, у якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області №0047171703/001408/18-19-06/574799 від 21.10.2014.
Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що контролюючим органом невірно розраховано суму пені, позаяк до періоду за який нараховано пеню включено день фактичної сплати недоїмки. 
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 03.02.2015 залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2016, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Судами першої та апеляційної інстанцій у межах спірних правовідносин встановлено, що 17.07.2014 позивачем засобами електронного зв'язку було подано до контролюючого органу звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового зобов'язання, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів №1409124876 від 14.07.2014. Позивачем самостійно узгоджено розмір єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за червень 2014 року в сумі 12111276 грн. Станом на 21.07.2014 в інтегрованій картці позивача по єдиному соціальному внеску обліковувалась переплата в сумі 4436215,50 грн., у зв'язку з чим розмір самостійно визначеного позивачем грошового зобов'язання по сплаті єдиного соціального внеску в сумі 12111276 грн. за рахунок переплати було зменшено і станом на 21.07.2014 розмір несплаченого грошового зобов'язання по єдиному соціальному внеску складав 7675060,50 грн., що підтверджується даними з особового рахунку платника. Останній день сплати єдиного внеску у сумі  7675060,50 грн. припав на 21.07.2014. Недоїмка по сплаті єдиного соціального внеску у сумі  7675060,50 грн. сплачена позивачем у період з 22.07.2014 по 15.08.2014 включено. У зв'язку із несвоєчасною сплатою (21.07.2014 включно) позивачем недоїмки у сумі 7675060,50 грн. контролюючим органом прийнято рішення №0047171703/001408/18-19-06/574799 від 21.10.2014 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 767506,05 грн. (10% від суми недоїмки) та нараховано пеню за період з 22.07.2014 по 15.08.2014 у розмірі 182   903,22 грн. (0,1% на суму недоїмки).
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції з яким погодився суд апеляційної інстанції виходили з того, що розрахунок пені контролюючим органом проведено у відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та пункту 7.5 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої   наказом Міністерства доходів і зборів України №455 від 09.09.2013.   
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції та ухвалою суду апеляційної інстанції, Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» подало касаційну скаргу, у якій просило Верховний Суд скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.
Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що судами попередніх інстанції безпідставно не враховано, що день фактичної сплати недоїмки не включається до періоду нарахування пені, а отже контролюючим органом невірно здійснено розрахунок пені, що як наслідок тягне за собою скасування рішення у повному обсязі.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України від 08.07.2010  №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»   (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до вимог частини восьмої статті 9 цього Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини 1   статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
За змістом частин десятої-одинадцятої статті 25 наведеного Закону, за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум, а також на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Нарахування пені, відповідно до частини тринадцятої   статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»   (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно. 
Скаржник вказує на те, що день фактичної сплати недоїмки не включається до періоду нарахування пені.
З цього приводу Верховний Суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 251 Цивільного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. 
Відповідно до частини першої статті 252 Цивільного кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. 
Статтею 253 Цивільного кодексу України, у наведеній редакції, встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції (частина перша статті 255 Цивільного кодексу України). 
Згідно із статтею 3 Європейської конвенції про обчислення строків від 16.05.1972, строки, обчислені у днях, тижнях, місяцях і роках, починаються опівночі dies a quo і спливають опівночі dies ad quem. Проте положення попереднього пункту не заважають тому, щоб та чи інша дія, яка має бути здійснена до спливу встановленого строку, виконувалася у день dies ad quem лише до закінчення нормального робочого часу. 
При цьому, згідно статті 2 цієї Конвенції, для цілей цієї Конвенції термін "dies a quo" означає день, з якого починається відлік строку, а термін "dies ad quem" означає день, у який цей строк спливає. 
Таким чином, з урахуванням наведеного граматичного аналізу вжиття у частині тринадцятій статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування»   (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) прийменника «до» в поєднані з прислівником «включно» та положень Конвенції, суд погоджується з висновками попередніх судів, що день фактичної сплати (перерахування) платником єдиного внеску враховується у період за який підлягає обчисленню пеня. Отже, з огляду на те, що фактична сплата недоїмки мала місце 15.08.2014, контролюючим органом обґрунтовано здійснено розрахунок пені включно з днем фактичного погашення недоїмки, тобто за період з 22.07.2014 по 15.08.2014 включно.
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій.
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» без задоволення, а оскаржуваних судових рішень - без змін. 
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе»  залишити без задоволення.
Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 03.02.2015 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 30.04.2016 у справі №818/3726/14 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                 Т.М. Шипуліна

                                                                                                                                 Л.І. Бившева

                                                                                                      В.В. Хохуляк