ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року 
м. Київ

Справа №  973/36/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Погребняк В.Я.

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду
(суддя - Отрюх Б.В.)
від 25.02.2019 (з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 про виправлення описки)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"
про видачу судового наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації український банків від 13.02.2018

у третейській справі № 09/17
за позовом Публічного акціонерного товариства "Фідобанк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал"
про стягнення заборгованості 

за участю представників учасників справи:
позивача - Єкімук О.Л.;
відповідача - не з'явився; 

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1.1. Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернулося до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал" про стягнення заборгованості.

1.2. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17 позов задоволено частково; вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал" на користь Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" 460 161 444 грн. 87 коп. заборгованості та 25 500 грн. третейського збору.

1.3. Публічне акціонерне товариство "Фідобанк" звернулось до Київського апеляційного господарського суду із заявою про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі №09/17.

1.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 (з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 про виправлення описки) заяву Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі № 09/17 задоволено. Видано наказ на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі № 09/17.

1.5. Ухвала суду мотивована відсутністю підстав для відмови у задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, а також невиконанням відповідачем рішення третейського суду.

2. Короткий зміст вимог апеляційної скарги 

2.1. Не погоджуючись з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019, Товариство з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал" подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати.

2.2. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду. Так, відповідно до рішення Правління Національного банку України від 18.07.2016 № 142-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Фідобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.07.2016 № 1256 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку". Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Фідобанк", призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є суб'єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, наділений владними управлінськими функціями та є суб'єктом владних повноважень, а пунктом 6 статті 6 Закону України "Про третейські суди" чітко визначено, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ, де однією із сторін є, зокрема інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, то Постійно діючий третейський суд при Асоціації Українських банків не мав право розглядати позовну заяву працівника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, як суб'єкта владних повноважень.

3. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції з посиланням на норми права, якими керувався суд

3.1. Відповідно до частини 3 статті 356 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про видачу або відмову у видачі наказу може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку, встановленому для оскарження рішення суду першої інстанції.

3.2. Положеннями статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

3.3. Частинами 1, 2 статті 277 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

3.4. Відповідно до частини 3 статті 354 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

3.5. Згідно зі статтею 355 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналогічні положення містяться також у частині 6 статті 56 Закону України "Про третейські суди". 

3.6. Відповідно до норм чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 Господарського процесуального кодексу України.

Північним апеляційним господарським судом встановлено, що рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі № 09/17 не скасовано компетентним судом; дана справа була підвідомча вказаному третейському суду відповідно до закону; строк для звернення за видачею виконавчого документа не пропущений; зазначене рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою; дана третейська угода не визнана недійсною компетентним судом; доказів того, що склад третейського суду не відповідав вимогам Закону України "Про третейські суди" та третейській угоді суду не подано; рішення третейського суду не містить способів захисту прав, які не передбачені законами України; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі.

З огляду на викладене, беручи до уваги те, що відповідачем вказане рішення добровільно не виконано, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення заяви позивача та видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у третейській справі № 09/17.

3.7. Посилання скаржника на непідвідомчість спору у цій справі третейському суду з огляду на положення пункту 6 частини 1 статті 6 Закону України "Про третейські суди" (непідвідомчість справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство), колегією суддів відхиляються, оскільки у цьому випадку стороною у спорі є саме ПАТ "Фідобанк", а не Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як юридична особа публічного права.

Як зазначає скаржник, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 №1265 "Про початок процедури ліквідації ПАТ  "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банку" та прийнятим на його підставі наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 19.07.2016 №291 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Фідобанк" та делегування повноважень ліквідатора банк" розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Фідобанк" та призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Фідобанк" Коваленку О.В строком на два роки з 20.07.2016 по 19.07.2018.

З моменту запровадження у банку тимчасової адміністрації Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій. При цьому банк зберігає свою правосуб'єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб'єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Такий правовий статус Фонду, визначений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", дає підстави для висновку про те, що Фонд як юридична особа публічного права може бути суб'єктом як публічно-правових, так і приватноправових відносин. При цьому у приватноправових відносинах, зокрема під час здійснення функцій органу управління банку, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, чи банку, який ліквідується, Фонд не здійснює функцій суб'єкта владних повноважень.

Колегією суддів при цьому враховані висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові від 16.05.2018 у справі №910/24198/16.

Окрім того, аналогічний висновок щодо доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал" про непідвідомчість спору у цій справі третейському суду з огляду на положення пункту 6 частини 1 статті 6 Закону України "Про третейські суди", викладено Верховним Судом у справі № 973/38/18 від 21.11.2018 за заявою товариства про скасування рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 13.02.2018 у справі № 09/17, на примусове виконання якого ПАТ  "Фідобанк" просило видати наказ у даній справі. 

4. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

4.1. Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для зміни чи скасування ухвали Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 немає.

5. Судові витрати

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 253, 269, 270, 275, 276, 282, 283, 284, 349, 351 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд - 

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Кепітал" залишити без задоволення, а ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі за № 973/36/18 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                    В. Студенець

Судді                                                                                                                 О. Баранець

                                                                                                                                В. Погребняк