ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/22752/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Пєскова В.Г. - головуючий, Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.,
за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:
позивач - Комунальне підприємство "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва", 
представник позивача - Парфенюк В.А.,
відповідач - Приватне акціонерне товариство "Укратоменергобуд",
представник відповідача - Ярошенко О.О., Тараненко К.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" 
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 
у складі колегії суддів: Разіної Т.І. (головуючий), Куксова В.В., Яковлєва М.Л.
та на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018
у складі судді Морозова С.М.
у справі за позовом Комунального підприємства "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва"
до Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд"
про розірвання договору,
ВСТАНОВИВ
Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції
1.          25.01.2010  виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) було прийнято Розпорядження № 20 "Про будівництво під'їзної автомобільної дороги  від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі".
2.          Відповідно до пункту 1 вказаного Розпорядження доручено комунальному підприємству "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.  Києва" (далі - КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва") забезпечити розробку проектно-кошторисної документації та після затвердження у встановленому порядку приступити до виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва (надалі - об'єкт будівництва) і завершити будівництво у 2011 році.
3.          Проект будівництва даного об'єкту інфраструктури отримав позитивний висновок комплексної державної експертизи від 20.01.2011 № 11-00460-10 та був затверджений розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08.02.2011 №  171.
4.          20.04.2011 між КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м.  Києва" (замовник) та Приватним акціонерним товариством "Укратоменергобуд" (далі - ПАТ "Укратоменергобуд", генпідрядник) укладено Договір № 20/04-2011 генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві (надалі - Основний договір), відповідно до пункту  1.1. якого замовник доручав, а генпідрядник зобов'язувався виконати на свій ризик власними і залученими силами і засобами будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві, відповідно до проектно-кошторисної документації, здати в обумовлені календарним графіком, який є невід'ємною частиною договору, закінчений будівництвом об'єкт замовнику, усунути на протязі гарантійного строку експлуатації об'єкту виявлені дефекти, що зумовлені неякісним виконанням робіт, а замовник зобов'язувався надати генпідряднику будівельний майданчик в межах червоних ліній з дозволом на виконання робіт, передати затверджену проектно-кошторисну документацію, прийняти закінчені будівельно-монтажні роботи та оплатити їх.
5.          Сторонами неодноразово протягом 2011 - 2017 років укладались Додаткові угоди до Основного договору, а саме № № 1 - 36, належним чином копії яких містяться у матеріалах справи.
6.          Згідно з пунктом 2.1. Основного договору в редакції Додаткової угоди № 31 від 17.02.2017 договірна ціна узгоджена Сторонами та складає 401  219  187,60 грн, з урахуванням ПДВ 20% - 66 869 864,60 грн.
7.          Крім того, Додатковою угодою № 31 від 17.02.2017 до Основного договору, сторони дійшли згоди продовжити строк виконання робіт до 25.12.2017, а термін дії договору до 31.12.2017 та внесли зміни в Додаток № 1 (Договірна ціна), Додаток № 2 (Календарний графік виконання робіт) та Додаток № 3 (Графік фінансування робіт) до Договору.
8.          За змістом Додатку № 3 до Основного договору та Додаткової угоди № 34 від 01.08.2017 сторони визначили, що загальна вартість робіт, яка підлягає виконанню у 2017 році становитиме 78 251 626,37 грн.
9.          Пунктом 4.3. Основного договору передбачено, що замовник проводить розрахунки з Генпідрядником щомісячно, у термін до 5-ти календарних днів, з моменту підписання актів виконаних робіт за звітний місяць - "Актів приймання виконаних підрядних робіт" (форма КБ-2в) та "Довідки про вартість виконаних підрядних робіт" (форма № КБ-3) згідно з пунктом 2 сумісного наказу Держкомстату та Держбуду України від 21.06.2002 №  237/5.
10.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторонами не заперечується повне виконання позивачем своїх зобов'язання за Основним договором щодо сплати відповідачу грошових коштів за актами здачі-приймання виконаних робіт, наданих відповідачем, на загальну суму 374  867 416,29 грн (в т.ч. за роботи, виконані у 2017 році - шляхом повної оплати виконаних робіт у розмірі 51 899 855,06 грн).
11.          Згідно з Додатком № 2 (Календарний графік виконання робіт) до Основного договору в редакції Додаткової угоди № 31 від 17.02.2017 сторони визначили дату початку виконання робіт І квартал 2017 року, а датою закінчення виконання робіт - грудень 2017 року.
12.          Згідно з пунктом 3.2. Основного договору встановлено, що при виникненні обставин, які не залежать від генпідрядника і перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, він може ставити перед замовником питання про їх перегляд. Рішення про перегляд строків оформляється додатковою угодою.
13.          Відповідно до пункту 3.12.2. Основного договору генпідрядник зобов'язаний виконувати Роботи у відповідності з вимогами робочого проекту, будівельних норм і правил, графіком виконання робіт по мірі їх фінансування замовником. Згідно з пунктом 3.12.3. Основного договору генпідрядник зобов'язаний інформувати замовника в письмовій формі про можливість призупинення або уповільнення виконання робіт через незалежні від генпідрядника обставини в термін не більше 3-х календарних днів з моменту виникнення таких обставин.
14.          07.02.2017 виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) було прийнято Розпорядження № 137 "Про перезатвердження проекту "Будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі   м. Києва" (Коригування)". 
15.          Пунктом 1 вказаного Розпорядження вирішено перезатвердити  проект "Будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва" (коригування), враховуючи позитивний висновок комплексної експертизи  Київської філії Державного підприємства "Укрдкржбудекспертиза" від 20.01.2011 № 11-00460-10, експертний звіт Державного підприємства "Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи" від 11.08.2016 № 00-1221-16/ПБ та від 21.12.2016 № 00-2215-16/ПБ, із зазначеннях відповідних технічно-економічних показників. Копія експертного звіту № 00-2215-16/ПБ від 21.12.2016 наявна в матеріалах справи.
16.          11.12.2017 робочою комісією позивача, до якої входили представники позивача, генерального проектувальника та авторського нагляду було складено "Акт робочої комісії згідно до наказу КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" від 06.12.2017 № 57" щодо оцінки стану виконання робіт генеральним підрядником ПАТ "Укратоменергобуд" дотримання графіків виконання робіт та термінів завершення виконання будівельних робіт згідно з Договорами від 20.04.2011 № 20/04-2011 та від 23.03.2017 №23/03-2017 по об'єкту "Будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва" станом на 07.12.2017.
17.          Судами встановлено, що відповідно до зазначеного Акту відповідач допустив значне - більше ніж на 3 місяці, відставання від графіку виконання робіт, деякі види робіт, взагалі не розпочинались. Відповідачем допущено відставання від графіку виконання будівельних робіт за Договором від 20.04.2011 № 20/04-2011 у 2017 році більш ніж на 3 місяці, а саме:
- будівництво очисних споруд № 2 потужністю 30 л/сек. - закінчення робіт згідно графіку червень 2017р.;
- прокладання мереж водопроводу В-1, дощової каналізації К-2 та побутової каналізації К-1 - закінчення робіт згідно графіку липень 2017;
- земляні роботи 53600 м2 - закінчення робіт згідно графіку вересень 2017;
- укріплення укосів земельних споруд - закінчення робіт згідно графіку жовтень 2017;
- влаштування конструкцій дорожнього одягу - закінчення робіт згідно графіку листопад 2017;
- прокладання зовнішніх мереж зв'язку - закінчення робіт згідно графіку листопад 2017;
- прокладання електричних мереж - закінчення робіт згідно графіку листопад 2017;
- роботи з благоустрою та озеленення, будівництво очисних споруд № 1 потужністю 600 л/с, прокладання радіофідерної лінії U - 960В та прокладання тепломережі L - 660м не розпочаті.
18.          У зв'язку з викладеним, комісія прийшла до висновку, що відповідач неспроможний виконати роботи у терміни, визначені календарним графіком виконання робіт та рекомендувала адміністрації підприємства (позивача) достроково розірвати, зокрема Договір від 20.04.2011 № 20/04-2011, укладений з відповідачем.

Обґрунтування позову 
19.          15.12.2017  КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до  ПАТ "Укратоменергобуд" про розірвання договору № 20/04-2011 від 20.04.2011 генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві.
20.          Позивач посилався на істотне порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору щодо виконання робіт, що спричиняє шкоду позивачеві, а саме допущення відповідачем відставання від графіку виконання будівельних робіт у 2017 більш ніж на 3 місяці. 
21.          Підставою позову позивачем визначено порушення відповідачем норм частини другої статті 651 Цивільного кодексу України, а саме істотне порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань та норму частини другої статті 320 Господарського кодексу України, що надає право замовнику вимагати розірвання договору у випадку несвоєчасного виконання підрядником договору або його виконання настільки повільно, що закінчення його до строку стає явно неможливим. 
22.          При цьому, в якості доказу неможливості своєчасного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань позивач послався на довідку, складену позивачем та "Акт робочої комісії згідно до наказу КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" від 06.12.2017 № 57" від 11.12.2017.

Обґрунтування відзиву на позовну заяву 
23.          12.01.2018 ПАТ "Укратоменергобуд" до суду першої інстанції подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач послався на те, що, пунктом 3.5. Основного договору № 20/04-2011 від 20.04.2011 передбачено можливість відтермінування строків виконання робіт у випадку, якщо це викликано бездіяльністю замовника. Зокрема відповідач посилався на  те, що 20.09.2016 розпорядженням КМДА №874 "Про перезатвердження проекту "Будівництво під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) у Солом'янському районі м. Києва" Коригування" було перезатверджено  Основний проект з урахуванням коригування, яким, серед іншого було внесено зміни до кошторисної частини, до конструкції дорожнього одягу, технології прокладання комунікаційних мереж тощо, що потягло за собою здійснення додаткових будівельних робіт, які не були враховані в Основному проекті. Для реалізації зміненого Основного проекту між сторонами спору 23.03.2017 було укладено договір Генпідряду №23/03-2017 на додаткові роботи (далі - Договір на додаткові роботи), при виконанні якого відповідачем виявлено розбіжності між Робочим проектом по договору генпідряду №23/03-2017 від 23.03.2017 та Основним проектом по договору від 20.04.2011 № 20/04-2011. 
24.          Відповідач стверджує, що позивачем не передано відповідачеві документи для виконання зобов'язань по договору від 20.04.2011 № 20/04-2011; не передано відповідачеві відведений у встановленому порядку будівельний майданчик по договору від 20.04.2011 № 20/04-2011; не передано проектно-кошторисну документацію для виконання зобов'язань по договору від 20.04.2011 № 20/04-2011, що спричинило неможливість виконання послідовно пов'язаних будівельних робіт та актуалізовану проектну документацію, робочі креслення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
25.          15.05.2018 рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/22752/17 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Рішенням суду розірвано договір генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві № 20/04-2011 від 20.04.2011, укладеного між КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" та ПАТ "Укратоменергобуд". Вирішено питання судових витрат.
26.          Суд першої інстанції послався на те, що відповідач, визнаючи відставання від графіку виконання робіт за договором, питання про зміну термінів виконання робіт, у зв'язку з відсутністю у нього необхідних вихідних даних або з огляду на порушення замовником термінів оплати робіт, відповідачем ініційовано не було. При цьому суд послався на те, що матеріали справи не містять доказів інформування замовника про можливість призупинення або уповільнення виконання робіт через незалежні від генпідрядника обставини в порядку та строк, передбачені п. 3.12.3. Основного договору. 
27.          Також суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи підтверджується передача позивачем відповідачеві закріпленої на місцевості геодезичної розмічувальної мережі будмайданчика, відведеного в установленому порядку будівельного майданчика, затвердженої проектно-кошторисної документації, актуалізованої на момент виконання будівельних робіт проектну документацію.
28.          Суд першої інстанції, з посиланням на положення статті 651 Цивільного кодексу України,  дійшов висновку, що у зв'язку з допущенням відповідачем відставання від графіку виконання будівельних робіт у 2017 більш ніж на 3 місяці, таке порушення умов договору призвело до позбавлення позивача того, на що він розраховував при його укладенні, а саме на передачу в обумовлені календарним графіком закінченого будівництвом об'єкту, відтак укладений між сторонами договір має бути розірваний у судовому порядку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
29.          18.09.2018 постановою Київського апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
30.          При цьому суд апеляційної інстанції послався на пункт 3.2. Основного договору, згідно з яким встановлено, що при виникненні обставин, які не залежать від генпідрядника і перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, він може ставити перед замовником питання про їх перегляд. Рішення про перегляд строків оформляється додатковою угодою. При цьому суд апеляційної інстанції підтвердив висновок суду першої інстанції, що матеріали справи не містять у собі доказів інформування замовника про можливість призупинення або уповільнення виконання робіт через незалежні від генпідрядника обставини.
31.          Додатково суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач не звертався до відповідача із пропозицією розірвати договір та дійшов висновку, що недотримання позивачем вимог норми статті 188 Господарського кодексу України щодо надсилання іншій стороні пропозицій про розірвання договору, в разі виникнення такої необхідності, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує, та не позбавляє позивача права звернутися за захистом порушеного права шляхом подання позову до відповідача про розірвання договору.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
32.          08.10.2018 відповідач подав до Північного апеляційного господарського суду касаційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018, у якій просив скасувати прийняті судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог КП "Дирекція будівництва шляхово-транспортних споруд м. Києва" до ПАТ "Укратоменергобуд" про розірвання договору генерального підряду на виконання робіт з будівництва під'їзної автомобільної дороги від Червонозоряного проспекту (поблизу примикання вул. Кіровоградської) до міжнародного аеропорту "Київ" (Жуляни) в м. Києві № 20/04-2011 від 20.04.2011 - відмовити повністю. 
33.          При цьому скаржник посилався на складання між сторонами спору накладних, якими передавалася йому проектна документація та переписку щодо необхідності надання йому додаткової документації (пункт 1 касаційної скарги).
34.          Окрім того, скаржник у поданій касаційній скарзі посилається як на обґрунтування своїх вимог на зміст акту від 11.12.2017 та його невідповідність у змістовій частині наявній проектній документації у розрізі строків виконання робіт (пункт 2 касаційної скарги).
35.          У пункті 3 касаційної скарги скаржник посилається на недотримання позивачем встановленого договором порядку розірвання договору підряду  - надсилання письмового повідомлення за 15 днів до дати розірвання, що на думку відповідача суперечить статті 188 Господарського кодексу України.
36.          Додатково у пункті 4 касаційної скарги відповідач послався на безпідставність прийнятих судових рішень, з огляду на добросовісне виконання відповідачем зобов'язань по Додатковому договору, кінцевий строк виконання зобов'язань по якому встановлено - 31.12.2018. Наявність цих правовідносин, на думку скаржника, виключало очікування позивачем результатів робіт по спірному договору до кінця 2017 року. 
37.          Окрім того, в пунктах 5 та 6 касаційної скарги відповідач як на підставу для скасування прийнятих судових рішень посилається на наявність між тими ж сторонами спору, предметом якого є стягнення з ПАТ "Укратоменергобуд" 18 382 262,15 грн  авансових коштів з підстав невиконання відповідачем робіт по додатковому Договору генпідряду №  23/03-201 від 23.03.2017. Скаржник зазначає, що рішенням Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі №910/5799/18 позивачеві у нинішній справі відмовлено у стягненні 18  382  262,15 грн авансових платежів по виконанню Договору генпідряду №  23/03-201 від 23.03.2017.  Також скаржник зазначає, що розірвання Договору генпідряду № 20/04-2011 від 20.04.2011 унеможливлює виконання будівельних робіт за Договором генпідряду №  23/03-201 від 23.03.2017.
38.          Таким чином, скаржник вважає, що судами попередніх інстанцій порушено норми статей 6, 11, 16, 509, 509, 525, 526, 610 - 614, 626 - 628, 651, 653, 875 Цивільного кодексу України та статей 188, 193, 317, 318, 320 Господарського кодексу України. Також скаржник посилається на порушення судами норм процесуального права, зокрема, 73-79, 209, 210, 2365, 237, 269, 275-277 Господарського процесуального кодексу України. 
39.          Додатково скаржник звернувся до Верховного Суду з клопотанням про зупинення дії оскаржуваних судових рішень.
40.  09.11.2018 зазначену касаційну скаргу передано колегії суддів у складі: головуючого  - Пєскова В.Г., суддів: Білоуса В.В., Катеринчук Л.Й.
41.          19.11.2018 ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі № 910/22752/17 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою ПАТ "Укратоменергобуд" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі №910/22752/17; зупинено виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі №  910/22752/17 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
42.          03.12.2018 позивачем до Верховного Суду подано відзив на подану касаційну скаргу, у якому він наполягає на законності та обґрунтованості прийнятих судових рішень, належному зі свого боку виконанні договірних зобов'язань по передачі відповідачеві будівельного майданчика та належних документів. Позивач стверджує про істотне порушення відповідачем умов договору щодо виконання робіт, що спричиняє значну шкоду позивачу. З урахуванням викладеного позивач просить залишити без змін прийняті судові рішення.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи
і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
А.             Щодо суті касаційної скарги 
43.          Вирішуючи питання законності і обґрунтованості прийнятих судових рішень, Верховний Суд виходить з положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, щодо його повноважень.
44.          У силу частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому в силу частини другої статті 300  Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
45.          За таких обставин Верховний Суд відхиляє доводи скаржника, що заявлені ним у пунктах 1, 2 касаційної скарги і які стосуються складання між сторонами спору накладних, якими передавалася відповідачу проектна документація, переписки щодо необхідності надання генпідряднику додаткової документації (пункт 1 касаційної скарги); питання змісту Акту від 11.12.2017 та його невідповідності у змістовій частині наявній проектній документації у розрізі строків виконання робіт (пункт 2 касаційної скарги),  а також посилання на укладений між сторонами договір генпідряду від 23.03.2017 № 23/03-2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.09.2018 у справі №910/5799/18 (пункт 5, 6 касаційної скарги), оскільки зазначені доводи пов'язані з необхідністю оцінки фактичних обставин справи, а аналіз цих питань лежить поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
46.          Щодо доводу, викладеного у пункті 4 касаційної скарги, у якому відповідач послався на безпідставність прийнятих судових рішень з огляду на добросовісне виконання відповідачем зобов'язань по Додатковому договору, кінцевий строк виконання зобов'язань по якому встановлено -31.12.2018, Верховний Суд зазначає наступне.
47.          Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.
48.          Укладаючи Основний договір сторони спору мали право очікувати на те, що все, що обумовлене укладеним між ними правочином буде виконано контрагентом зацікавленої сторони. Це випливає з норми статті 629 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами та відповідає загальноприйнятому принципу pacta sunt servanda. 
49.          Тож, вступаючи у договірні стосунки, згідно з Основним договором, позивач вправі розраховувати на те, що його контрагент- відповідач буде виконувати укладений між ними договір допоки відповідне зобов'язання не буде припинено. 
50.          Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що умовами Основного договору передбачено обов'язок відповідача проінформувати позивача у письмовій формі про будь-які обставини, які можуть потягнути призупинення або уповільнення виконання робіт через незалежні від генпідрядника обставини (п. 3.12.2.). При цьому сторони Основного договору не поставили цей обов'язок у залежність від будь-яких обставин, у тому числі й від укладення між ними будь-яких інших правочинів, зокрема Додаткового договору. Будь-які зміни щодо строків виконання робіт по Основному договору мають бути узгоджені сторонами цього правочину шляхом укладення додаткової угоди (п.3.2. Основного договору).
51.          За таких обставин Верховний Суд погоджується з правильністю застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права щодо обов'язковості виконання договірного зобов'язання і не вбачає підстав для скасування прийнятих судових рішень з цієї підстави.
52.          Щодо пункту 3 касаційної скарги, у якому скаржник посилається на недотримання позивачем встановленого договором порядку розірвання договору підряду та порушення статті 188 Господарського кодексу України, слід зазначити наступне.
53.          15.01.2019 ухвалою Верховного Суду провадження за касаційною скаргою ПАТ "Укратоменергобуд" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 було зупинено до закінчення Великою Палатою Верховного Суду перегляду в касаційному порядку справи № 914/2649/17 та оприлюднення повного тексту рішення у справі №  914/2649/17.
54.          Підставою для передачі колегією суддів Касаційного господарського суду на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи № 914/2649/17 зазначено необхідність відступити від висновку щодо застосування положень статті 188 Господарського кодексу України у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України (постанова від 20.11.2012 у справі № 28/5005/640/2012). Зокрема, колегією суддів Касаційного господарського суду у справі №  914/2649/17 зазначено, що передумовою звернення до суду із вимогами про внесення змін до договору чи його розірвання за рішенням суду є дотримання визначеного статтею 188 Господарського кодексу України досудового порядку врегулювання сторонами договору питання щодо внесення змін до договору чи його розірвання із наданням доказів того, що таке питання за згодою сторін не може бути вирішене та одна сторона договору відмовила або ухилялась від внесення змін до договору чи його розірвання. Недотримання визначеного досудового порядку внесення змін до договору чи його розірвання робить безпідставним звернення зацікавленої сторони договору до суду із зазначеними вимогами, що має наслідком відмову у задоволенні такого позову.
55.          12.02.2019 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 914/2649/17 (провадження № 12-216гс18), яку було оприлюднено в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 09.04.2019, а 11.04.2019 ухвалою Верховного Суду поновлено касаційне провадження у справі №  910/22752/17 за касаційною скаргою ПАТ "Укратоменергобуд" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018.
56.          Так, за результатом розгляду справи № 914/2649/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків. 
57.          За діючою редакцією частини другої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Частина третя статті 124 Конституції України встановлює, що законом може бути визначений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору. 
58.          Відповідно до частин першої та третьої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. У частині першій статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
59.          Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України і за загальним правилом, викладеним в частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 Цивільного кодексу України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).
60.          Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.
61.          Так, за частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
62.          Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов'язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.
63.          Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.
64.          Натомість статтею 188 Господарського кодексу України врегульовано порядок зміни розірвання господарських договорів, за яким сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду (частини друга-четверта статті 188 Господарського кодексу України).
65.          Правила, передбачені частинами другою-четвертою статті 188 Господарського кодексу України, є матеріально-правовими, а не процесуальними. Процедура, передбачена ними, не відноситься до випадків обов'язкового досудового врегулювання спору в розумінні частини третьої статті 124 Конституції України та не спричиняє наслідків у вигляді повернення позовної заяви відповідно до приписів пункту 6 частини п'ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
66.          Частинами другою та третьою статті 188 Господарського кодексу України встановлений порядок проведення сторонами договору переговорів щодо добровільної зміни чи розірвання договору. Частиною четвертою цієї статті визначено, що заінтересована сторона може звернутися до суду, якщо виник спір.
67.          Те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб'єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України. 
68.          Підставами для виникнення юридичного спору про внесення змін у договір чи про його розірвання, який підлягає вирішенню судом є обставини, наведені у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України, і ці обставини виникають в силу прямо наведених у цій нормі фактів та подій, що зумовлюють правову невизначеність у суб'єктивних правах чи інтересах. Такі підстави та умови виникнення юридичного спору у правовідносинах є однаковими незалежно від їх суб'єктного складу (за участі фізичних чи юридичних осіб) та змісту правовідносин (цивільні чи господарські).
69.          Право особи на звернення до суду для внесення змін у договір (чи його розірвання) у передбаченому законом випадку відповідає статті 16 Цивільного кодексу України, способам, передбаченим нею (зміна чи припинення правовідношення) та не може ставитися в залежність від поінформованості про позицію іншої сторони чи волевиявлення іншої сторони.
70.          Таким чином, Велика Палата Верховного Суду не встановила підстав для відступу від правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20.11.2012 у справі № 28/5005/640/2012.
71.          З огляду на викладене, колегія суддів Касаційного господарського суду також не вбачає невірного застосування судом апеляційної інстанції положень статті 188 Господарського кодексу України при прийнятті оскаржуваної постанови. 
72.          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б.     Висновки щодо застосування норми права
73.          Правила, передбачені частинами другою-четвертою статті 188 Господарського кодексу України, є матеріально-правовими, а не процесуальними. Процедура, передбачена ними, не відноситься до випадків обов'язкового досудового врегулювання спору в розумінні частини третьої статті 124 Конституції України та не спричиняє наслідків у вигляді повернення позовної заяви відповідно до приписів пункту 6 частини п'ятої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.
74.          Те, що сторона спору не скористалася процедурою його позасудового врегулювання, не позбавляє її права реалізувати своє суб'єктивне право на зміну чи припинення договору та вирішити існуючий конфлікт у суді в силу прямої вказівки, що міститься у частині другій статті 651 Цивільного кодексу України. 

В.      Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
75.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
76.          Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд"  підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 - залишенню без змін.

Г.      Розподіл судових витрат
77.          У зв'язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.
          Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308,  статтею 309,   315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1.              Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Укратоменергобуд" залишити без задоволення.
2.          Постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі №  910/22752/17 залишити без змін. 
3.          Поновити виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.09.2018 та рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2018 у справі №  910/22752/17.
4.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                 В. Пєсков
Судді                                                                                                    В. Білоус 
                                                                                                    Л. Катеринчук