Постанова
Іменем України 
20 березня 2019 р.
м. Київ
Справа № 180/1669/16-к
Провадження № 51-551км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 
прокурора                                                   ОСОБА_5 
розглянув в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року у кримінальному провадженні № 12016040330000384 по обвинуваченню 
ОСОБА_6 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Марганець Дніпропетровської області, та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України. 
Рух справи, зміст судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини:
Вироком Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2017 року ОСОБА_6 виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.
Органом досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачувався в тому, що 24 травня 2016 року в період часу з 10 год. 30 хв. по 10 год. 50 хв., знаходячись біля будинку № 145 на вул. Київська в м. Марганець Дніпропетровської області, умисно перешкоджав журналісту ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп Корупції ТВ» ОСОБА_7 та оператору ОСОБА_8 у здійсненні ними законної професійної діяльності журналіста.
Так, 24 травня 2016 року в період з 10 год. 30 хв. по 10 год. 50 хв., ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що перебувають у трудових відносинах з ТОВ «Інформаційне агентство «Стоп Корупції ТВ», здійснювали виконання редакційного завдання від 22 травня 2016 року, наданого під час журналістського розслідування. В межах вказаного розслідування, з метою збирання, обробки та підготовки до поширення інформації щодо можливих корупційних дій та незаконного вивезення сміття, порушення ліцензійних умов ТОВ «Тандем Траст Сервіс» журналіст ОСОБА_7 та оператор ОСОБА_8 перебували поряд з вищевказаним будинком, де ОСОБА_8 почав проводити відеозйомку з метою подальшого висвітлення вищевказаних фактів з використанням відеокамери «Sony» NXCAM, модель №EX-EASOE, серійний номер № 210696, що належить ТОВ «Інформаційне агентство «СТОП Корупції ТВ».
В цей час, у вищевказаному місці, навпроти входу до магазину «Оптика», «Ювелірна майстерня», перебував власник нежилого приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 та його знайомі – ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , яких ОСОБА_8 зафільмував за допомогою наявної у нього відеокамери при здійсненні відеозапису сюжету за участю журналіста ОСОБА_7 , керуючись при цьому положеннями ч. 1 ст. 307 ЦК України, відповідно до яких згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. В цьому місці, в зазначений час, у ОСОБА_6 виник умисел на перешкоджання законній професійній журналістській діяльності.
З метою реалізації свого злочинного умислу, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є журналістом, оскільки остання пред`являла йому посвідчення журналіста інформаційного агентства «Стоп Корупції ТВ», тримала у руках мікрофон зі спеціальною позначкою «СТОП Корупції», а також в присутності ОСОБА_6 здійснювала створення аудіовізуального твору, спрямованого на висвітлення окремих обставин діяльності ТОВ «Тандем Траст Сервіс», поставив ОСОБА_7 рішучу вимогу припинити здійснення відеозапису, а після невиконання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 його незаконної вимоги, ОСОБА_6 впритул наблизився до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого наніс один удар лівою рукою в об`єктив відеокамери, внаслідок чого пошкодив її та обмежив одержання інформації оператором ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , чим вчинив умисне перешкоджання здійсненню журналістом законної професійної діяльності.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року зазначений вирок суду залишений без зміни.
Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду є необґрунтованою, немотивованою, мотиви, наведені на спростування доводів апеляційної скарги прокурора, є формальними, апеляційний суд належним чином не перевірив зазначені доводи, зокрема, щодо неповноти та однобічності судового розгляду, не дослідив безпосередньо докази, про дослідження яких прокурором порушувалося питання.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу, просив скасувати ухвалу апеляційного суду.
Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило. 
Мотиви Суду
У відповідності з вимогами ст. 433 КПК України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України визначено, що підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Виходячи з вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Доводи касаційної скарги прокурора щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які допущені судом апеляційної інстанції, є обґрунтованими.
Органами досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні умисного перешкоджання здійсненню законної професійної діяльності, яке полягало у тому, що ОСОБА_6 пошкодив відеокамеру та обмежив одержання інформації.
Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що вказаний злочин характеризується прямим умислом, і винний при цьому повинен усвідомлювати, що своїми діями перешкоджає законній діяльності журналіста, передбачає суспільно небезпечні наслідки таких дій і бажає їх вчинити. Однак докази, що містяться у матеріалах провадження, не підтверджують наявність у ОСОБА_6 прямого умислу на вчинення вказаного злочину, відсутні будь-які дані, що ОСОБА_6 усвідомлював, що своїми діями перешкоджає законній професійній діяльності журналіста, та передбачав суспільно небезпечні наслідки таких дій та бажав їх настання.
Також суд першої інстанції вказав, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, що обвинуваченим пошкоджено  відеокамеру та обмежено одержання інформації.
Не погоджуючись з такими висновками суду першої інстанції, прокурор та потерпіла ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.
Зокрема, прокурор в апеляційній скарзі порушував питання про скасування апеляційним судом вироку суду першої інстанції та постановлення свого вироку, яким слід ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 171 КК України, та призначити відповідне покарання з подальшим застосуванням положень ст. 75 КК України. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурором наводились доводи щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог КПК України. Зокрема, прокурор зазначав, що суд першої інстанції:
-          не надав оцінку всім зібраним в ході досудового розслідування доказам, які були досліджені під час судового провадження, та не взяв до уваги докази, які могли суттєво вплинути на висновки суду;
-          не відобразив у вироку у повному обсязі обставини події, які мають суттєве значення;
-          у вироку виклав неповно та фрагментарно показання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до яких потерпіла ОСОБА_7 питала його про ТОВ «Тандем Траст Сервіс», та зробив хибний висновок, що жодного запитання про ТОВ «Тандем Траст Сервіс» у ОСОБА_7 не було, а всі питання зводились до місцезнаходження квартири АДРЕСА_3 , що суперечить відеозапису з місця події;
-          навів у вироку показання обвинуваченого, відповідно до яких ОСОБА_6 неодноразово питав у потерпілої «хто вони такі та хто їх направив», що також суперечить відеозапису з місця події, відповідно до якого ОСОБА_6 жодного разу не спитав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про те, хто перед ним перебуває;
-          зробив висновок про те, що ОСОБА_7 та оператор ігнорували питання обвинуваченого, ґрунтується лише на показаннях самого обвинуваченого та свідків, які є знайомими обвинуваченого, та суперечать відеозапису з місця події та показанням потерпілої;
-          залишив поза увагою, що показання виправданого містять суттєві суперечності з відеозаписом місця події та показаннями потерпілої;
-          не перевірив належним чином показання свідка ОСОБА_11 та не надав оцінки показанням свідка ОСОБА_9 та відеозапису події від 24 травня 2016 року, який зроблений знімальною групою.
Крім того прокурор в апеляційній скарзі зазначав, що висновок суду першої інстанції про те, що журналісти не представлялися ОСОБА_6 не відповідає дійсності і не узгоджується з відеозаписом з місця події.
Поряд з наведеним, прокурор в апеляційній скарзі вказував, що ТОВ «Тандем Траст Сервіс» дійсно зареєстрований за адресою – АДРЕСА_2 , і за цією ж адресою знаходиться ювелірна майстерня, власником якої є ОСОБА_6 , що свідчить про те, що ОСОБА_6 навмисно вводив в оману журналістів щодо місцезнаходження квартири АДРЕСА_3 . Зазначене також залишилося поза увагою суду першої інстанції.
Також прокурором було заявлено клопотання про дослідження апеляційним судом доказів.
В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 також порушувала питання про скасування вироку суду першої інстанції та про призначення нового розгляду у суді першої інстанції. В обґрунтування своїх вимог наводила доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог КПК України, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Отже, в апеляційних скаргах прокурора й потерпілої були наведені конкретні, детальні й вагомі доводи, які вимагали ретельної перевірки під час апеляційного розгляду, у тому числі шляхом дослідження відповідних доказів.
Проте апеляційний суд не задовольнив клопотання прокурора про дослідження доказів, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 404 КПК України, належним чином не перевірив доводи апеляційних скарг прокурора і потерпілої та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України щодо обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. 
З огляду на викладене, посилання апеляційного суду на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 20 квітня 2017 року (провадження №5-465кс(15) 16), є безпідставним.
Виходячи з зазначеного та керуючись статтями 433, 434, 436-438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
З цих підставСуд постановив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року відносно ОСОБА_6  – скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                  ОСОБА_3