Постанова
Іменем України
 
27 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 757/33220/16-ц
провадження № 61-30704св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф.,                Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Світлен», товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс»», ОСОБА_3,
відповідачі: держава Україна, Кабінет Міністрів України, Міністерство юстиції України, Генеральна прокуратура України, Державна виконавча служба України, 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України, Посольство Російської Федерації в Україні, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Світлен» та товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» на рішення Печерського районного суду міста Києва, у складі судді Остапчук Т. В., від 22 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва, у складі колегії суддів: Оніщука М. І., Українець Л. Д., Шебуєвої В. А., від 07 червня 2017 року.
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Світлен» (далі - ТОВ «Інженерний центр «Світлен»), товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» (далі - ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс»)         та ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до держави Україна, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Державної виконавчої служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України, Посольство Російської Федерації в Україні, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, недоотриманого прибутку, завданої неправомірними діями та бездіяльністю державних органів.
Позовна заява ТОВ «Інженерний центр «Світлен», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» та ОСОБА_3 мотивована тим, що         03 червня 2006 року за участю співробітників правоохоронних органів Кіровоградської області, відділу державної виконавчої служби                         м. Світловодськ (далі - ВДВС м. Світловодськ), відділу державної виконавчої служби Кіровоградської області (далі - ВДВС Кіровоградської області), суддів Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, суддів Апеляційного суду Кіровоградської області, суддів Господарського суду Кіровоградської області, суддів Дніпропетровського апеляційного господарського суду, суддів Вищого господарського суду України, за сприянням органів прокуратури, з грубим порушенням норм діючих законів України, Конституції України, Конвенції про захист прав інвестора та міжнародних договорів, було допущено захоплення (рейдерським шляхом) майнових комплексів підприємств ТОВ «Інженерний центр «Світлен» та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс», що спричинило повне зупинення їх господарської діяльності, внаслідок чого позивачі понесли майнову та моральну шкоду в особливо великих розмірах.
Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ «Інженерний центр «Світлен», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» та ОСОБА_3 просили суд стягнути із відповідачів 135 245 600, 00 грн у відшкодування майнової та моральної шкоди.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року ТОВ «Інженерний центр «Світлен», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» та ОСОБА_3 відмовлено у задоволення заявлених позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції мотивоване безпідставністю та недоведеністю заявлених позовних вимог. Позивачі не надали доказів неправомірності (незаконності) дій державного виконавця, представників Генеральної прокуратури України, що могли призвести до завдання шкоди і які б були встановлені у передбаченому законом порядку (ухвалою, рішенням, постановою, вироком суду).
Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, виходив із того, що суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами, та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору.  
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Інженерний центр «Світлен», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» та ОСОБА_3, оскільки позивачами не доведено протиправність дій відповідачів, причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідачів та шкодою, а також наявність самої шкоди.
Короткий зміст вимог касаційних скарг та їх доводи
У липні 2017 року ТОВ «Інженерний центр «Світлен» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги ТОВ «Інженерний центр «Світлен» обґрунтовано тим, що судами попередніх інстанцій повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. Висновок місцевого суду про безпідставність заявлених позовних вимогє необґрунтованим. Саме внаслідок незаконних дій органів державної влади та суду ТОВ «Інженерний центр «Світлен», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс»більше 117 місяців не здійснювали господарської діяльності.
У вересні 2017 року ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи касаційної скарги ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» є аналогічними доводам касаційної скарги ТОВ «Інженерний центр «Світлен».
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Інженерний центр «Світлен».
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс».
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року       № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
07 лютого 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом               ТОВ  «Інженерний центр «Світлен», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс»», ОСОБА_3 до держави Україна, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Державної виконавчої служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Державна казначейська служба України, Посольство Російської Федерації в Україні, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, недоотриманого прибутку, завданих неправомірними діями та бездіяльністю державних органів, за касаційними скаргами ТОВ «Інженерний центр «Світлен» та ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» на рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Доводи відзивів на касаційні скарги 
Генеральна прокуратура України у відзивах на касаційні скарги вказує на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог                    ТОВ «Інженерний центр «Світлен», ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» та ОСОБА_3
Фактичні обставини справи, встановлені судами
На виконання ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 червня 2006 року у справі № 2-1652/2006 за позовом  ОСОБА_4 до ТОВ «Інженерний центр «Світлен» про вихід із товариства та стягнення коштів ВДВС м. Світловодська та Світловодського району 27 червня 2006 року було відкрито виконавче провадження. У межах зазначеного виконавчого провадження державним виконавцем 11 липня 2006 року та 16 липня 2006 року були складені акти опису і арешту майна на бланках серії АА № 921148 та серії АА № 921125. Описане і арештоване майно по акту від 11 липня 2006 року було передано на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Охоронне агентство Едельвейс», а майно по іншому акту від 16 листопада 2006 року було передано на зберігання ОСОБА_5
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області    від 23 серпня 2006 року (справа № 2-1652/2006), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2006 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 Стягнуто із               ТОВ «Інженерний центр «Світлен» на користь ОСОБА_4 1 028 739 грн, у тому числі 1 027 000 грн, як його частину статутного фонду, 9 000, 00 грн судових витрат за охорону арештованого майна, 1 730, 00 грн судових витрат. У частині позовних вимог ОСОБА_4 про вихід із засновників ТОВ «Інженерний центр «Світлен» провадження по справі закрито, так як дане питання не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та вирішено до розгляду справи у судовому засіданні.
Постановою Вищого господарського суду України від 19 серпня 2010 року     у справі № 2-1652/2006 скасовано рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2006 року та ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2006 року, а справу передано на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.
03 серпня 2011 року господарський суд Кіровоградської області своєю ухвалою припинив провадження по справі № 2-1652/2006-3/114.
За дорученням Світловодської міжрайонної прокуратури Кіровоградської області приватним підприємством «Аудиторська фірма «Олена» 17 вересня 2011 року було проведене дослідження фінансової звітності та бухгалтерських документів ТОВ «Інженерний центр «Світлен» щодо з'ясування факту доведення до банкрутства підприємства або його фіктивного банкрутства. Відповідно до звіту незалежного аудитора приватного підприємства «Аудиторська фірма «Олена» від 17 вересня       2011 року фіктивне банкрутство було спровоковане некоректними або навмисними діями колишнього засновника підприємства ОСОБА_4,          а потім некоректними або навмисними діями арбітражного керуючого ОСОБА_6, внаслідок чого підприємство було ліквідовано.
Всі судові рішення щодо визнання ТОВ «Інженерний центр «Світлен» банкрутом були скасовані (справа № 2/80; 11/139).
Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 26 липня         2006 року (справа № 5/113), залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02 жовтня       2006 року, розірвано договір користування майном від 23 жовтня 2003 року, вилучено майно у ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс»  та повернуто ТОВ «Інпол-Трейд».
Постановою Вищого господарського суду України від 12 грудня 2006 року рішення господарського Кіровоградської області від 26 липня 2006 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду                 від 02 жовтня 2006 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ТОВ «Інпол-Трейд» у задоволенні заявлених позовних вимог.
Постановою Верховного Суду України від 20 лютого 2007 року постанову Вищого господарського України від 12 грудня 2006 року скасовано та залишено в силі постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2006 року.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 грудня 2011 року             у справі ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс»проти України, яке 01 березня 2012 року набуло статусу остаточного, визнано, що у цій справі мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Рішенням Європейського суду з прав людини встановлено, що згідно статті 111-18 ГПК України Верховний Суд України, скасувавши постанову Вищого господарського суду України, міг або повернути справу на новий розгляд до нижчого суду або ж припинити провадження у справі, натомість він залишив у силі постанову апеляційного суду, а такі дії не були передбачені ГПК України або іншими нормами права, які б надавали Верховному Суду України повноваження ухвалювати такі рішення.
ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» звернулось до Верховного Суду України із заявою про перегляд постанови Верховного Суду України від 20 лютого 2007 року, в якій просило скасувати постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2007 року та залишити в силі постанову Вищого господарського суду України від 12  грудня 2006 року.
Постановою Верховного Суду України від 05 листопада 2012 року заява    ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс»задоволена частково. Постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2007 року скасовано у частині залишення без змін постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2006 року, а справу передано на новий касаційний розгляд до Вищого господарського суду України.
Постановою Вищого господарського суду України від 16 січня 2013 року рішення господарського суду Кіровоградської області від 26 липня           2006 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02 жовтня 2006 року залишено без змін.
Звертаючись до суду з цим позовом позивачі посилались на те, що майно, яке було вилучено примусово відділом ДВС м. Світловодськ та відділом ДВС Кіровоградської області згідно актів опису, не повернуте власникам та оцінюється за балансовою вартістю на 2006 та 2008 роки ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» у сумі - 1 378 200, 00 грн, а                      ТОВ «Інженерний центр «Світлен» у сумі - 237 800, 00 грн. Внаслідок незаконних дій органів державної влади та суду ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» та ТОВ «Інженерний центр «Світлен» більше 117 місяців не здійснювали господарської діяльності по виготовленню плитки, у зв'язку з чим до цього часу несуть значні збитки у вигляді втраченої (упущеної) вигоди. 
Встановлено, що позивачами у судовому порядку не оскаржувались дії чи бездіяльність Генеральної прокуратури України.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої           статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Крім того, відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України. 
За правилами частин першої-третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Положеннями частин першої-третьої статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
За загальним правилом, за відсутності факту вчинення протиправних дій, бездіяльності підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.
Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.
Частиною п'ятою статті 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені частиною першою статті 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, ухвалюючи рішення у справі, дійшов висновку про те, що позивачами, у відповідності до положень статей 58, 60 ЦПК України,           2004 року, не було надано докази на підтвердження викладених обставин, якими вони обґрунтовували свої вимоги, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про недоведеність фактичних обставин і відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог. При розгляді справи судами не здобуто доказів на підтвердження незаконності дій, бездіяльності посадових осіб органів прокуратури, державної виконавчої служби чи суду.
Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись до суду з цим позовом позивачі посилались на те, що майно, яке було вилучено примусово відділом ДВС м. Світловодськ та відділом ДВС Кіровоградської області згідно актів опису, не було повернуте власникам та оцінюється балансовою вартістю на 2006 та 2008 роки             ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» у сумі -                      1 378 200, 00 грн та ТОВ «Інженерний центр «Світлен»  у сумі -               237 800, 00 грн.
Згідно частини третьої статті 61 ЦПК України, 2004 року, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 
Аналогічну норму містить частина четверта статті 82 ЦПК України, в якій зокрема вказано, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Під час касаційного перегляду справи було встановлено, що у провадженні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду перебувала на розгляді касаційна скарга ТОВ «Інженерний центр «Світлен» на постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду                 від 26 вересня 2017 року та ухвалу Господарського суду Кіровоградської області від 03 серпня 2017 року у справі за заявою ТОВ «Інженерний центр «Світлен» про видачу наказу про поворот виконання рішення у справі             № 2-1652/2006-3/114за позовом ОСОБА_4, якого замінено на правонаступника - ОСОБА_7, до ТОВ «Інженерний центр «Світлен», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_8, ОСОБА_3, про вихід з товариства та стягнення коштів.
Під час перегляду вказаної справи у касаційному порядку було встановлено наступні обставини. 
Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області     від 23 серпня 2006 року у справі №2-1652/2006, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2006 року, за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Інженерний центр «Світлен» про вихід з товариства, повернення майна в натурі та стягнення коштів, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 28 серпня 2006 року, позовну заяву ОСОБА_4 . задоволено частково; у частині позову ОСОБА_4 про вихід із засновників ТОВ «Інженерний центр «Світлен» провадження у справі закрито; стягнуто з ТОВ «Інженерний центр «Світлен»на користь          ОСОБА_4 1 037 730, 00 грн, у тому числі частку статутного фонду у розмірі 1 027 000, 00 грн, 9 000, 00 грн судових витрат за охорону арештованого майна, 1 730, 00 грн судових витрат.
Виданий судом на виконання рішення виконавчий лист № 2-1652/06             від 23 серпня 2006 року не був виконаний у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».
ОСОБА_4 ініціював порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Інженерний центр «Світлен» у зв'язку з наявністю перед ним заборгованості у сумі 1 037 739, 00 грн, яка на користь ОСОБА_4 стягнута з ТОВ «Інженерний центр «Світлен» рішенням Світловодського міськрайонного суду від 23 серпня 2006 року.
Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 26 червня        2007 року у справі № 11/139 визнано вимоги ініціюючого кредитора ОСОБА_4 до ТОВ «Інженерний центр «Світлен» у сумі                               1 037 730, 00 грн.
Постановою господарського суду Кіровоградської області від 30 квітня   2008 року у справі № 11/139 ТОВ «Інженерний центр «Світлен»визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа          № 2-1652/06, виданого на виконання рішення Світловодського міськрайонного суду від 23 серпня 2006 року, закінчено на підставі пункту 7 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на той момент), про що свідчить постанова про закінчення виконавчого провадження від 09 грудня 2008 року, а саме у зв'язку із передачею виконавчого документа арбітражному керуючому                      ТОВ «Інженерний центр «Світлен».
Згідно з актом приймання-передачі виконавчого документа, складеного       09 грудня 2008 року, виконавчий лист №2-1652/06, виданий 15 грудня          2006 року Світловодським міськрайонним судом Кіровоградської області, державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області передано арбітражному керуючому  ТОВ «Інженерний центр «Світлен» ОСОБА_6
Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 18 серпня         2009 року у справі №11/139 затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс банкрута, ліквідовано юридичну особу - ТОВ «Інженерний центр «Світлен», провадження у справі припинено.
Відповідно до ухвали господарського суду Кіровоградської області              від 18 серпня 2009 у справі № 11/139 ліквідатором проведено реалізацію майна банкрута; від реалізації майна банкрута одержані кошти у розмірі    636 736, 00 грн.
Постановою Вищого господарського суду України від 19 серпня 2010 року     у справі № 2-1652/2006 ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 06 грудня 2006 року та рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 серпня 2006 року скасовано, справу                № 2-1652/2006 передано на новий розгляд до господарського суду Кіровоградської області.
Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 03 серпня         2011 року провадження у справі №2-1652/2006-3/114 припинено на підставі пункту 6 частини першої статті 80 ГПК України, 1991 року.
Припиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують відомості про внесення до Єдиного державного реєстру запису про припинення діяльності            ТОВ «Інженерний центр «Світлен».
Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 09 лютого       2012 року було скасовано ухвали господарського суду Кіровоградської області від 26 червня 2007 року, 18 серпня 2009 року, 30 червня 2010 року, постанову господарського суду Кіровоградської області від 30 квітня        2008 року у справі № 2/80 (11/139) за нововиявленими обставинами. Зобов'язано державного реєстратора виконавчого комітету Світловодської міської ради внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців судове рішення щодо відміни державної реєстрації припинення юридичної особи ТОВ «Інженерний центр «Світлен».
Після цього ТОВ «Інженерний центр «Світлен»та ОСОБА_3 звернулися до господарського суду Кіровоградської області із заявою у порядку              статті 122 ГПК України, 1991 року, про поворот виконання рішення.
Заява про поворот виконання рішення суду розглядалась господарськими судами неодноразово.
26 вересня 2017 року постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду, залишеною без змін постановою Верховного Суду          від 26 квітня 2018 року, у задоволенні заяви про поворот виконання рішення відмовлено. Апеляційний суд у цій справі встановив, що заявник не довів, що за рахунок майна, яке не було повернуто та було реалізовано, відбулося погашення кредиторських вимог саме ОСОБА_4, а не будь-кого з інших кредиторів.Крім того, відсутні докази отримання коштів     ОСОБА_4, натомість наявні докази отримання коштів ОСОБА_9 на підставі довіреності ВЕК № 081009 від 05 березня 2007 року.
У справі, яка є предметом касаційного перегляду, заявники вказували на те, що ТОВ «Інженерний центр «Світлен» не було повернуто майно, яке було вилучене на підставі судових рішень та проведених у зв'язку із їх виконанням дій державних виконавців. Місцевим судом не надано належної оцінки доводам позивачів про те, що майно ТОВ «Інженерний центр «Світлен», яке вилучено у межах виконавчого провадження, було реалізовано ліквідатором товариства, однак після скасування судових рішень, у тому числі і про визнання ТОВ «Інженерний центр «Світлен» банкрутом, ані майно, ані кошти, отримані від його реалізації, не були повернуті товариству. Також не було з'ясовано, в рахунок виконання яких зобов'язань ТОВ «Інженерний центр «Світлен» сплачені грошові кошти, отримані у результаті реалізації його майна у процедурі банкрутства, і на користь кого. Вказані обставини не були предметом дослідження під час розгляду цієї справи.
Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30 січня          2003 року №3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Суд може визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, однак зобов'язаний встановити обставини, які підлягають доказуванню і зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів з метою встановлення істини.Принцип змагальності не виключає необхідності всебічного та повного дослідження всіх обставин справи задля встановлення об'єктивної істини та об'єктивного вирішення справи.
Висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про те, що позивачі не довели наявності підстав для відшкодування майнової шкоди, враховуючи, що спір відносно вилученого майна на час касаційного перегляду цієї справи судами фактично не вирішено, є передчасним.
За таких обставин, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, фактично ухилився від вирішення спору по суті та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, у зв'язку з чим залишив питання щодо майна заявників невирішеним.
Суд апеляційної інстанції не перевірив правильність висновків суду першої інстанції, не надав належної оцінки доводам апеляційної скарги та формально погодився із висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
За таких обставин, оскільки недоліки, допущені судами першої та апеляційної інстанцій не можуть бути усунені при касаційному розгляді справи, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані у цій постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, уточнити підстави позовних вимог.
Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Касаційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерний центр «Світлен» та товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Базальт-Імпекс» задовольнити частково.
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 07 червня 2017 року скасувати.
Справу передати на новий розгляд до Печерського районного суду міста Києва.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді | О. В. Білоконь
| Є. В. Синельников
| С. Ф. Хопта
| Ю. В. Черняк