ПОСТАНОВА
Іменем України

18 квітня 2019 року 
Київ
справа №804/1467/16
адміністративне провадження №К/9901/14098/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого Гриціва М.І., 
суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -
розглянув у порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року (суддя Турлакова  Н.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року (суддя Юрко І.В.) у справі № 804/1467/16 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Реєстраційної служби Покровського району управління юстиції Дніпропетровської області, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Проснянський гірничо-збагачувальний комбінат», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, - 
встановив:
Дніпропетровський окружний адміністративний суд ухвалою від 21 червня 2016 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строків звернення до суду відмовив і залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 01 серпня 2016 року подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 серпня 2016 року залишив апеляційну скаргу без руху і надав строк (протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху) для усунення недоліків апеляційної скарги, як-от: надати суду апеляційної інстанції докази на підтвердження поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд виходив з того, що копію ухвали від 21 червня 2016 року позивач отримав 19 липня 2016 року, останнім днем подання апеляційної скарги від дати її отримання є 25 липня 2016 року, а саме подання апеляційної скарги відбулося після цієї дати - 01 серпня 2016 року.
Копію ухвали апеляційного суду від 26 серпня 2016  року апелянт отримав 05 вересня 2016  року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
19 вересня 2016 року ОСОБА_1 надіслав заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій зазначив, що поштове відправлення, яке містило ухвалу суду від 21 червня 2016 року, зі штрихкодовим ідентифікатором ШКИ5260000565920, він отримав 26 липня 2016 року. На підтвердження таких тверджень покликався на лист від 14 вересня 2016 року поштового відділення за місцем проживання, якій долучав до заяви, та записи книги для запису рекомендованих поштових відправлень та повідомлень. 
З огляду на те, що матеріали справи підтверджують отримання скаржником копії оскарженого судового рішення 19 липня 2016 року, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд відповідно до вимог частини четвертої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017  року; далі - КАС) ухвалою від 19 жовтня 2016 року відмовив у відкритті апеляційного провадження.
ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду першої та апеляційної інстанцій і звернувся із касаційною скаргою про їх скасування та направлення справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду по суті. 
Скаржник вважає, що строк апеляційного оскарження він не пропустив з огляду на те, що оскаржена ухвала суду першої інстанції була направлена 05 вересня 2016 року, тобто фактично після закінченню строку на її оскарження. Вважає, що суд апеляційної інстанції безпідставно відхилив надані ним письмові докази на підтвердження цього твердження. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду з'ясував обставини, на підставі яких було прийнято оскаржене рішення суду апеляційної інстанцій, обговорив доводи касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
Касаційний адміністративний суд - на той час Вищий адміністративний суд України, ухвалою від 09 листопада 2016 року відкрив касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, про яку скаржник хоча і згадує в касаційній скарзі, проте жодних аргументів на користь її скасування не наводить.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017  року №  2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VІІІ). З цієї дати набула чинності нова редакція Кодексу адміністративного судочинства України (далі -  КАС).
Згідно з підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
На виконання вимог підпункту 7 пункту 1 Перехідних положень справа була передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Для її розгляду згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 лютого 2018  року визначено новий склад суду: суддю-доповідача Гриціва  М.І. та колегію суддів.
Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги і дійшов висновку про таке.
За положеннями статті 211 КАС у редакції, чинній до 15 грудня 2017  року, в касаційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом
Аналогічні за змістом норми закріплені в статті 328 КАС у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року.
Частиною п'ятою статті 214 КАС у редакції, чинній до 15 грудня 2017  року встановлено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадку, якщо справа не переглядалася в апеляційному порядку.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зі сказаного можна підсумувати, що скаржник оскаржив рішення суду першої інстанції, яке не було предметом перегляду суду апеляційної інстанції. Фактична відсутність апеляційного розгляду справи робить неможливим касаційний перегляд суду рішення першої інстанції на підставі закону. Своєю чергою відсутність апеляційного перегляду справи мала би бути підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі. Натомість, як мовилось вище, суд касаційної інстанції відкрив провадження про перегляд рішення суду першої інстанції за відсутності для цього законних процесуальних підстав. Виправити описану ситуацію шляхом закриття касаційного провадження не можна, позаяк процесуальний закон не встановлює такої підстави закриття провадження як помилкове (безпідставне чи якихось інших схожих причин) відкриття касаційне провадження.
За частиною першою статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо: 1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; 2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.
Цей перелік підстав закриття провадження є вичерпним і не містить жодних критерії для розширеного тлумачення цих положень закону. Очевидно, що в цьому переліку немає такої підстави закриття касаційного провадження як помилкове відкриття такого провадження.
За частинами першою, другою статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Цей суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Отож, відсутність процесуальних приводів та підстав для касаційного перегляду рішення суду апеляційної інстанції виключала ухвалення судом касаційної інстанції рішення про відкриття касаційного провадження про перегляд ухвали суду першої інстанції.
За змістом частини 3 статті 186 КАС (в редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги) апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.
Апеляційний суд встановив, що копію ухвали суду першої інстанції від 21 червня 2016 року, яка була направлена позивачу того ж дня, апелянт отримав 19 липня 2016 року, а апеляційну скаргу подав 01 серпня 2016  року, тобто після закінчення встановленого статтею 186 КАС строку.
Частиною четвертою статті 189 КАС було визначено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.
Отже, у випадку пропуску строку апеляційного оскарження підставами для розгляду апеляційної скарги є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Дотримання строків оскарження судового рішення є однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.
В ухвалі від 19 жовтня 2016 року про відмову у відкритті апеляційного провадження з посиланням на матеріали справи суд правильно зазначив, що позивач копію ухвали суду від 21 червня 2016 року отримав 19 липня 2016 року. Підтвердженням цього є дані поштового повідомлення зі штрихкодовим ідентифікатором 4900044437150. У зв'язку із наведеним правильно не погодився із судженнями скаржника щодо отримання ним копії судового рішення 26 липня 2016 року, оскільки надана ним відповідь на запит не може бути належним та допустимим доказом у справі.
З огляду на те, що апелянт не надав належних доказів на підтвердження поважності пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційний суд підставно відмовив у відкритті апеляційного провадження.
Крім того, не може бути взята до уваги копія книги для запису поштових відправлень і повідомлень Проснянського відділення зв'язку, яка долучена до касаційної скарги, оскільки вона не прошита, не пронумерована та не скріплена підписом начальника установи та печаткою. 
Бездоказовими є також твердження ОСОБА_1 про те, що матеріали справи містять поштове повідомлення про отримання ним копії ухвали від 26 серпня 2016 року про усунення недоліків апеляційної скарги 15 січня 2016 року. Справді, в поштовому повідомленні в графі дати (місяця) вручення стоїть цифра схожа за написанням на одиницю, проте це є неможливим, оскільки відбиток поштового штемпеля містить дату відправлення цього повідомлення - 16 вересня 2016 року. 
З огляду на викладене, Суд визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції без змін.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, - 
постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                               М.І. Гриців

Судді          :                                                                                Я.О. Берназюк

                                                                                          Н.В. Коваленко