ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року 
м. Київ

Справа №  912/1231/15-г 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. – головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання – Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:
скаржника - Міністерства оборони України – Сорока А.В.
відповідача – Рябовол С.В.
Генеральної прокуратури України – Яговдік С.М
третьої особи на стороні позивача – адвокат Івашін Є.В.
третьої особи на стороні відповідача – адвокат Кучерявий С.В.
ліквідатор - Бершадський С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Міністерства оборони України
на постанову Центрального апеляційного господарського суду
від 19.12.2018
у складі колегії суддів: Пархоменко Н.В. (головуючого), Коваль Л.А., Чередка А.Є.
та на рішення Господарського суду Кіровоградської області
від 03.08.2018
у складі колегії суддів: Макаренко Т.В. (головуючого), Коваленко Н.М.,      Тимошевської В.В.
у справі № 912/1231/15-г
за позовом Військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особі: 1. Міністерства оборони України, 2. Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд"
до Приватного підприємства "Агрорембудсервіс"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд "1080 – Управління начальника робіт"
та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Публічного акціонерного товариства АБ "Укргазбанк"
про визнання права власності та витребування майна,-

ВСТАНОВИВ:

1. Військовий прокурор Кіровоградського гарнізону звернувся до Господарського суду Кіровоградської області в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" з позовом до Приватного підприємства "Агрорембудсервіс" про визнання права власності та витребування майна.

2. Справа розглядалася судами неодноразово.

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 

3. Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.08.2018 у справі №912/1231/15-г в задоволенні позову відмовлено.

4. Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Міністерство оборони України звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

5. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 у даній справі апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення залишено без змін.

6. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи встановлено наступне.

6.1  29.01.1998 Міністром оборони України видано наказ № 27 "Про створення та реєстрацію державних підприємств Міністерства оборони України", згідно якого на базі розформованих військових частин та організацій будівельно-квартирного комплексу організовано створення відособлених структурних підрозділів державних підприємств Міністерства оборони України, зокрема "Укрвійськбуд" (пункт 1), а також доручено начальнику розквартирування військ і капітального будівництва Збройних сил - начальнику Головного управління розквартирування військ і капітального будівництва Міністерства оборони України у 10-денний термін після призначення встановленим порядком керівників державних підприємств Міністерства оборони України організувати роботу по прийому-передачі фондів, зазначених у пункті 1 (пункт 4). 

6.2 Відповідно до вказаного наказу та згідно Плану організаційних заходів у квартирно-будівельному комплексі Збройних Сил України у 1998 році, який є додатком №1 до наказу №27 від 29.01.1998,    створено    Державне підприємство    "Укрвійськбуд", розформовано 1080 управління начальника робіт Головного управління військового будівництва (м. Кіровоград), умовне найменування    "Військова частина НОМЕР_1 " (ідентифікаційний код 08539313 анульований), фонди і майно передано Державному підприємству Міністерства оборони "Укрвійськбуд", яке визнано правонаступником розформованої військової частини. 

6.3 Вказаним наказом затверджені Статути державних підприємств Міністерства оборони України та зобов`язано керівників, зокрема, керівника Державного підприємства "Укрвійськбуд", встановленим порядком подати до органу державної реєстрації статут підприємства, організувати розробку та затвердити положення про відособлені структурні підрозділи, наділити структурні підрозділи основними фондами згідно з їх завантаженістю (пункти 2, 3 наказу).

6.4 На виконання зазначеного наказу Міністра оборони України, наказу начальника ГУРВ і КВ МОУ від 16.11.1998 №111, наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 25.08.1998 №123 складено ліквідаційний акт по ліквідації Військової частини НОМЕР_1 , який затверджено командиром ВЧ НОМЕР_2 10.06.1999 (а.с. 16-18, том 8).

6.5 Згідно вказаного акту Державному підприємству Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" передані основні засоби згідно актів прийому - передачі, затверджених заступником начальника ГУРВ і КВ (реєстр актів прийому-передачі основних засобів додано до акта (а.с. 28-31 том 8) на загальну суму 1 640 998,53 грн., серед яких 26 об`єктів групи 1 - будівлі і споруди загальною вартістю 693 600,05 грн. Акти прийняття - передачі основних засобів на зазначені 26 об`єктів (а.с.114-139, том 8)    відповідають даним, вказаним у реєстрі, що є додатком до ліквідаційного акта.

6.6 Згідно з висновком комісії за даними актів прийняття - передачі основних засобів будівлі та споруди    підлягали включенню до списку на наділення основними    фондами ДП МОУ "Укрвійськбуд". 

6.7 Відповідно до преамбули Статуту Державного підприємства "Укрвійськбуд" (а.с. 105-110, том 2) підприємство засноване на майні Збройних Сил України, яке є загальнодержавною власністю; засновником підприємства є Міністерство оборони України - орган управління майном.

6.8 Відповідно до розділу 4 цього Статуту майно підприємства становлять основні фонди та оборотні кошти, а також цінності, вартість яких відображається у самостійному балансі підприємства; майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві повного господарського відання; здійснюючи право повного господарського відання підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном на свій розсуд, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать чинному законодавству та цьому Статуту; відчуження засобів виробництва, що є державною власністю і закріплене за підприємством, здійснюється за погодженням з Органом управління майном у порядку встановленому законодавством (пункти 4.1., 4.2., 4.4. Статуту).

6.9 Підтвердженням того, що цілий комплекс будівель, що був розташований в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 1В, станом на час продажу перебував у державній власності і був закріплений за Державним підприємством "Укрвійськбуд" на праві повного господарського відання є також Свідоцтво про право власності від 21.01.2003 №30, видане на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 14.01.2003 №64. Як встановлено господарським судом, і не заперечується представниками учасників судового процесу, саме згідно вказаного свідоцтва за державою було проведено реєстрацію права власності в тому числі і нерухомого майна, яке є спірним у даній справі.

6.10 Ухвалою арбітражного суду міста Києва від 06.11.2000 за заявою ініціюючого кредитора - ДПІ у Дарницькому районі міста Києва порушено провадження у справі №24/612-б-43/234 (повний номер на час закінчення розгляду справи) про банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд". 03.04.2001 ухвалою суду введена процедура санації Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на підставі статті 53 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка передбачала особливості проведення санації боржника його керівником. Ухвалою від 18.01.2002 затверджено план санації боржника. 

6.11 12.10.2006 клопотання комітету кредиторів Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про перехід до процедури санації за загальною процедурою на підставі статті 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 23.02.2006 господарським судом задоволено, продовжена процедура санації Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" на шість місяців, про що винесена відповідна ухвала. 

6.12 Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2008, апеляційне провадження та провадження у справі № 24/612-б-43/234 припинено на підставі статті 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 

6.13 Відповідно до висновків Вищого господарського суду України, викладених у постанові від 29.01.2008 у справі № 24/612-б-43/234, судом апеляційної інстанції у постанові від 31.10.2007 був встановлений факт погашення боржником у повному обсязі вимог конкурсних кредиторів, у зв`язку з чим, обґрунтовано на підставі статті 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" припинено провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд". Виходячи із системного аналізу вимог статей 1, 14, 15, 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд касаційної інстанції зробив висновок про те, що боржник має обов`язок виконання усіх своїх зобов`язань саме перед конкурсними кредиторами. Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено    факт погашення Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" вимог конкурсних кредиторів у повному обсязі, що у відповідності до приписів пункту 7 частини 1 статті 40 згаданого Закону є    підставою для припинення провадження у справі, суд касаційної інстанції визнав правомірним припинення провадження у справі про банкрутство цього підприємства за такою підставою. 

6.14 Свідоцтво про право власності від 21.01.2003 за №30 на цілий комплекс будівель, який розташований в м. Кіровограді по вул. Леваневського, 1В, видано на підставі рішення Кіровоградського міськвиконкому від 14.01.2003 №64 (а.с. 24, том 1). 

6.15 У Свідоцтві зазначено, що вказаний цілий комплекс будівель належить державі в особі Верховної Ради України    на праві повного господарського відання Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", форма власності - загальнодержавна. За змістом рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 14.03.2003 №64 підставою його прийняття було клопотання Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" про оформлення права власності за державою на цілий комплекс будівель по вул. Леваневського, 1В, а також наказ Міністра оборони України №27 від 29.01.1998, Статут Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", акти комісії про прийняття закінчених будівництвом об`єктів від 30.12.91 №91-122/8, від 30.12.92 №91-122/10, від 29.12.93 №91-122/35, від 29.12.93 №91-122/24, від 29.12.93 №91-122/22, від 29.12.93 №91-122/30, від 30.03.93 №91-122/18, від 30.12.92 №91-122/19, від 30.03.93 №91-122/16, від 30.03.93 №91-122/20-2, від 30.03.93 №91-122/20-1, від 29.12.93 №91-122/15, від 29.12.93 №91-122/21, висновок ОКП "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" від 01.10.02 №4-4413, висновок управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин (а.с. 136, том 1). 

6.16 У процедурі провадження у справі про банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (тобто до моменту припинення провадження у цій справі згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007), органом уповноваженим управляти майном боржника - Міністерством оборони України в особі виконуючого обов`язки Міністра оборони України Шкідченко В.П., та Міністерством економіки та з питань європейської інтеграції України в особі заступника Державного секретаря І.Уманського, 02.11.2001 та 30.10.2001 відповідно було погоджено План санації відновлення платоспроможності та виведення з кризи Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд", який також було схвалено комітетом кредиторів Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" (протоколом № 2 від 15.11.2001). Зазначений план санації затверджено Господарським судом міста Києва ухвалою від 18.01.2002.

6.17 Під час процедури санації до припинення провадження у справі про банкрутство №24/612-б-43/234 між Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в особі Уповноваженого представника Дубова О.Г. (керуючого санацією Коробкіна В.С., який діяв на підставі ухвали Господарського суду міста Києва №24/612-б від 28.10.2005), який діяв на підставі доручення №05 від 17.11.2005 (продавець) і тимчасовим членом    біржі, Приватним підприємством "Агрорембудсервіс" в особі директора Цегульської І.В., яка діяла на підставі наказу №28 від 18.11.2005 (покупець) 02.12.2005 укладено біржову угоду №27-05/12 - договір купівлі-продажу нерухомості. За умовами вказаного договору продавець продав, а покупець купив будівлі та споруди, що складають 3/20 частини комплексу та знаходяться за адресою: м. Кіровоград, вул. Леваневського, 1В, а саме: адмінбудівля, загальною площею 94,5 кв.м. (літера А кр.кр.1 за планом земельної ділянки) за ціною 20 572,80 грн. з ПДВ; гаражі загальною площею 255,4 кв.м    (літера В,В1,В2 за планом земельної ділянки) за ціною 51 444,00 грн з ПДВ; кузня (літера Гг за планом земельної ділянки) за ціною 23 040 грн з ПДВ; естакада (літера ДХ за планом земельної ділянки) за ціною 2 178,00грн    з ПДВ; вбиральня (літера З за планом земельної ділянки) за ціною 4 564,80грн з ПДВ; мийка (літера Д за планом земельної ділянки) за ціною 2 722,80грн з ПДВ; АЗС (літера Л за планом земельної ділянки) за ціною 4 264,80грн з ПДВ; будівля підземного зберігання паливно-мастильних матеріалів (літера М за планом земельної ділянки) за ціною 8 511,60 грн з ПДВ; цех по виготовленню скла загальною площею 37,7 кв.м (літера П за планом земельної ділянки), столярний цех загальною площею 96,6 кв.м (літера П1п за планом земельної ділянки) за ціною 22 419,60грн з ПДВ; навіси (літера Н,01 за планом земельної ділянки) за ціною 4 320,00грн з ПДВ; гараж (літера О за планом земельної ділянки) за ціною 5 575,20грн з ПДВ; розчинно-бетонний вузол (літера СС1 за планом земельної ділянки) за ціною 32 200,80грн з ПДВ; вбиральня (літера С за планом земельної ділянки) за ціною 4 279,20грн з ПДВ; оглядова яма з навісом (літера Б за планом земельної ділянки) за ціною 2 322,00грн з ПДВ; водопровідна колонка (літера Е за планом земельної ділянки) за ціною 1,20грн з ПДВ; вапняна яма (літера Р за планом земельної ділянки) за ціною 1,20грн з ПДВ. 

6.18 Договір зареєстровано на філії "Київська торгова палата" ТБ "Українська інвестиційна" на підставі статті 15 Закону України "Про товарну біржу". 

6.19 У подальшому до зазначеної біржової угоди сторонами внесено зміни і доповнення №1 від 07.12.2005 та №2 від 02.10.2006.

6.20 Приватним підприємством "Агрорембудсервіс" здійснено оплату за придбане майно шляхом перерахування коштів Філії "Київська торгівельна палата" Товарної біржі "Українська інвестиційна", що підтверджується копіями платіжних доручень та банківських виписок (а.с. 144-147, том 1). 

6.21 Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2006 у справі №2-3217/2006 задоволено позов Приватного підприємства "Агрорембудсервіс" та виділено вказаному підприємству у натурі належне йому майно на праві власності - 3/20 частини комплексу будівель і споруд, що знаходяться за адресою: м. Кіровоград, вул. Леваневського, 1-в; припинено право спільної часткової власності на комплекс будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Кіровоград, вул. Леваневського, 1-в, між Приватним підприємством "Агрорембудсервіс, ОСОБА_1 і Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд"; визнано право власності за Приватним підприємством "Агрорембудсервіс" на комплекс будівель і споруд, розташованих за адресою: м. Кіровоград, вул. Леваневського, 1-в.

6.22 За інформацією управління містобудування, архітектури, екології та земельних відносин (лист від 08.11.2006 №4923) адреса місцезнаходження вказаного нерухомого майна була змінена на: м. Кіровоград, вул. Леваневського, 2В, що не заперечується відповідачем.

6.23 Згідно Довідки ОКП "Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації" про належність нерухомого майна №11822 від 25.12.2006, комплекс будівель, що розташований за адресою: м. Кіровоград. вул. Леваневського, 2В, належить на праві приватної власності Приватному підприємству "Агромбудсервіс" відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2006 (а.с.40, том 4). 

6.24 Витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно №28397776 від 17.12.2010 підтверджує реєстрацію права власності на вказаний об`єкт за відповідачем (а.с. 51, том 4).    

6.25 Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.10.2012 у справі №22ц/1190/2937/12 рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2006 скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові Приватного підприємства "Агрорембудсервіс" до ОСОБА_1 та філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "1080 Управління начальника робіт" про виділення в натурі частини майна.

6.26 При цьому, в рішенні Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.10.2012 у справі № 22ц/1190/2937/12 зазначено, що договір щодо спірного нерухомого майна, укладений 02.12.2005 між Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" і Приватним підприємством "Агрорембудсервіс" не був нотаріально посвідчений, тому є нікчемним. Такий правочин не породжує будь-яких прав та обов`язків, є недійсним з моменту його вчинення і без рішення суду не має юридичної сили. За таких обставин колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку про те, що висновок суду щодо наявності у позивача права власності на спірне майно є помилковим, оскільки угода про відчуження цього майна Приватному підприємству "Агрорембудсервіс" є нікчемною.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

6.  Ухвалою Верховного Суду від 31.01.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 та на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.08.2018 у справі № 912/1231/15-г; судове засідання з розгляду касаційної скарги призначено на 06.03.2019 о 15 год. 00 хв.

7. Ухвалою Верховного Суду від 05.03.2019 задоволено заяву колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: Міщенка І.С., Берднік І.С., Сухового В.Г. про самовідвід у справі № 912/1231/15-г; справу № 912/1231/15-г передано для повторного автоматизованого розподілу з урахуванням спеціалізації суддів.

8. Розпорядженням заступника керівника апарату – керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 06.03.2019 № 29.3-02/138, у зв`язку з ухвалою про самовідвід суддів Міщенка І.С., Берднік І.С., Сухового В.Г. відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи  № 912/1231/15-г.

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Міністерства оборони України у справі № 912/1231/15-г визначено колегію суддів у складі: головуючого судді – Білоуса В.В, судді – Ткаченко Н.Г., судді – Жукова С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 06.03.2019.

10. Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2019 прийнято касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 та на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.08.2018 у справі № 912/1231/15-г до свого провадження; призначено розгляд касаційної скарги Міністерства оборони України на 10.04.2019 об 11 год. 45 хв. 

11. Ухвалою Верховного Суду від 10.04.2019 оголошено перерву в судовому засіданні до 11 год. 45 хв. 18.04.2019. 

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

12. Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, Міністерством оборони України подано касаційну скаргу, в якій скаржник, з урахуванням змін до касаційної скарги, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

13. Касаційну скаргу мотивовано тим, що оскаржувані судові рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

14. Представник скаржника підтримав касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

15. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу в якому останній просить залишити касаційну скаргу без задоволення а оскаржувані судові рішення без змін.

16. Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" подано відзив на касаційну скаргу в якому просить задовольнити касаційну скаргу частково, скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

17. Прокурор та представник Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" в судовому засіданні підтримали касаційну скаргу з підстав викладених в ній. 

18. Представники відповідача та Публічного акціонерного товариства АБ "Укргазбанк" в судовому засіданні заперечили проти касаційної скарги. 

Позиція Верховного Суду

19. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді – доповідача, пояснення прокурора, представників сторін, третіх осіб, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

20. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

21. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

22. Як зазначено вище та встановлено судами попередніх інстанцій рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.10.2012 у справі №22ц/1190/2937/12 рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.12.2006 скасовано, ухвалено нове рішення, яким відмовлено у позові Приватного підприємства "Агрорембудсервіс" до ОСОБА_1 та філії Державного підприємства Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" "1080 Управління начальника робіт" про виділення в натурі частини майна. При цьому, в рішенні Апеляційного суду Кіровоградської області від 17.10.2012 у справі № 22ц/1190/2937/12 зазначено, що договір щодо спірного нерухомого майна, укладений 02.12.2005 між Державним підприємством Міністерства оборони України "Укрвійськбуд" і Приватним підприємством "Агрорембудсервіс" не був нотаріально посвідчений, тому є нікчемним. Такий правочин не породжує будь-яких прав та обов`язків, є недійсним з моменту його вчинення і без рішення суду не має юридичної сили. За таких обставин колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області дійшла висновку про те, що висновок суду щодо наявності у позивача права власності на спірне майно є помилковим, оскільки угода про відчуження цього майна Приватному підприємству "Агрорембудсервіс" є нікчемною.

23. Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

24. Всупереч вказаним вимогам закону, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях не досліджено та не встановлено на підставі яких правовстановлюючих документів, з огляду на визнання вказаної угоди нікчемною, за відповідачем зареєстровано право власності на спірне майно.

25. Окрім того, згідно частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

26. Апеляційний господарський суд в оскаржуваній постанові відхилив посилання апелянта на те, що вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі № 1-175/07 по обвинуваченню ОСОБА_2 (заступника генерального директора по фінансово-економічній роботі ДП МОУ "Укрвійськбуд") у діях за статтею 218 Кримінального кодексу України, підтверджується вибуття спірного майна поза волею власника, мотивуючи це тим, що зазначеним вироком не встановлено та не досліджувались обставини укладення правочинів щодо відчуження спірного майна позивача. 

27. За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. 

28. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

29. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" №28342/95, пункт 61, ECHR 1999-VII).

30. Таким чином, у розумінні положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

31. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.01.2008 у справі № 24/612-б-43/234 встановлено наступне.

31.1 Вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 по обвинуваченню ОСОБА_3 (заступника генерального директора по фінансово-економічній роботі ДП МОУ "Укрвійськобуд") у діях за статтею 218 Кримінального кодексу України, як завідомо неправдиву інформацію про фінансову неспроможність виконання вимог кредиторів і зобов`язань перед бюджетом, на стадії санації боржника встановлено факт фіктивного банкрутства ДП МОУ "Укрвійськобуд". 

31.2 Цей факт, який встановлено вироком суду у кримінальній справі є преюдиціальним для даної справи. Фіктивність (удаваність, вигаданість) означає невідповідність дійсності інформації про фінансову неплатоспроможність боржника, тому справа про його банкрутство має бути припинена. Що стосується вже сплаченого боржником( і одночасно санатором) боргу чи його частини, то необхідно мати на увазі, що заборгованість погашалась з урахуванням вимог Закону України „Про правовий режим майна у Збройних Силах України” і ці операції співпадають і відповідають цивільно-правовим зобов`язанням боржника, а в частині несплачених на користь поточних кредиторів коштів, то зобов`язання має виконуватись за настанням відповідних строків і у випадку спору – вирішуватись у позовному порядку.

31.3 Крім цього, необхідно врахувати і сплату боргу перед конкурсними кредиторами, що відповідно до статті 40 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” тягне за собою припинення провадження у справі про банкрутство.

32. Згідно частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

33. З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про те, що обставини встановлені вироком Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 не є преюдиційними при розгляді справи №  912/1231/15-г, оскільки обставини встановлені вказаним вироком в сукупності із обставинами встановленими постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 у справі № 24/612-б-43/234 стосуються предмету розгляду у справі №  912/1231/15-г та можуть свідчити про вибуття майна, яке є предметом спору у даній справі, поза волею власника.

34. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

35. Оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідають.

36. Рішення суду має прийматися і цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

37. Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваних рішення та постанови не були дотримані.         

38. Згідно пункту 2 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України, в редакції чинній з 15.12.2017, суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

39. З огляду на зазначене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи порушено норми процесуального закону, статей 75, 86 Господарського процесуального кодексу України, неповно досліджено зібрані у справі докази, всі обставини справи в їх сукупності, а тому рішення суду першої інстанції від 03.08.2018 та постанову суду апеляційної інстанції від 19.12.2018 слід скасувати, а справу № 912/1231/15-г слід направити до Господарського суду Кіровоградської області на новий розгляд.

40. При новому розгляді суду необхідно дослідити та встановити на підставі яких правовстановлюючих документів, з огляду на визнання вказаної угоди нікчемною, за відповідачем зареєстровано право власності на спірне майно, дослідити зміст вироку Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2007 у кримінальній справі №1-175/07 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.10.2007 у справі № 24/612-б-43/234 на предмет обставин які б свідчили про вибуття майна яке є предметом спору у даній справі поза волею власника, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним по справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, з урахуванням зауважень викладених в цій постанові, постановити законне та обґрунтоване рішення.

41. Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення по справі № 912/1231/15-г підлягають скасуванню, а справа направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судом не здійснюється. 

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 314, 315 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, -
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 та на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.08.2018 у справі № 912/1231/15-г задовольнити.
                                                                 
2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 19.12.2018 та рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.08.2018 у справі № 912/1231/15-г скасувати.

3. Справу № 912/1231/15-г направити на новий розгляд до Господарського суду Кіровоградської області.   

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                          В. В. Білоус

Судді                                                                                                                      С. В. Жуков

                                                                                                                               Н.  Г. Ткаченко