Постанова
іменем України 
04 квітня 2019 р.
м. Київ
справа № 592/13856/17
провадження № 51-8084км18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –                                          ОСОБА_1 ,
суддів:                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 , 
за участю: 
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
захисника                                                   ОСОБА_6 
 
розглянув  у  відкритому  судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2018 року  та Апеляційного суду Сумської області від 10 травня  2018 року щодо ОСОБА_7 ,                             ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя                          АДРЕСА_1 .
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2018 року  відмовлено в задоволенні подання в.о. головного лікаря ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» про продовження амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_7 .
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 10 травня 2018 року ухвалу місцевого суду залишено без зміни.
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_7 та призначення нового розгляду в суді першої інстанції. На обґрунтування своїх вимог зазначає, що місцевий суд, відмовляючи у продовженні амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_7 , фактично позбавив можливості подальшого застосування таких заходів до особи, яка має психічне захворювання, оскільки без ухвали суду продовжити застосовувати до особи заходи медичного характеру та проводити лікування неможливо. Вважає, що всупереч вимогам                                       ст. 95 КК та ст. 514 КПК України щодо ОСОБА_7 не вирішено питання ні про продовження примусових заходів медичного характеру, ні про їх припинення та не вирішено питання щодо правового статусу ОСОБА_7 . Стверджує, що апеляційний суд на ці порушення не звернув уваги та безпідставно залишив рішення місцевого суду без зміни. 
У запереченні захисник ОСОБА_6 просить касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_7 – без зміни.
Позиції інших учасників судового провадження
Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу обґрунтованою та просив її задовольнити.
 
Захисник ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення поданої скарги прокурора. 
 
Мотиви суду
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Доводи касаційної скарги прокурора про те, що місцевий суд безпідставно відмовив у продовженні амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_7 , не заслуговують на увагу.
Як убачається з матеріалів провадження, на підставі ухвали Зарічного районного суду м. Суми від 08 вересня 2016 року, до ОСОБА_7 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричної лікарні зі звичайним наглядом. 
Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 05 травня 2017 року змінено ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді лікування в психіатричному закладі зі звичайним наглядом на амбулаторну психіатричну допомогу в примусовому порядку за місцем проживання.
До Ковпаківського районного суду м. Суми 30 листопада 2017 року надійшло подання в.о. головного лікаря ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» про продовження примусових заходів медичного характеру у вигляді примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_7 . Також було долучено висновок № 104 від 29.11.2017 року комісії лікарів-психіатрів КЗ СОР СОКПНД ім. О.В. Співака, згідно якого ОСОБА_7 потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку, строком на 6 місяців, оскільки за час перебування, психічний стан останнього без суттєвої позитивної динаміки. 
Місцевим судом було встановлено, що ОСОБА_7 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів лише 29 листопада 2017 року. До Ковпаківського районного суду            м. Суми подання представника психіатричного закладу про продовження застосування примусових заходів медичного характеру надійшло 30 листопада 2017 року, а тому судом відмовлено в задоволенні подання в.о. головного лікаря ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» про продовження амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_7 у зв`язку з пропуском 6 місячного строку для звернення до суду з заявою про продовження застосування примусового заходу медичного характеру.
Згідно зі ст. 95 КК Українипродовження застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність застосування таких примусових заходів. Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на  6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення застосування такого заходу. У разі необхідності продовження застосування примусового заходу медичного характеру понад 6 місяців представник психіатричного закладу (лікар-психіатр), який надає особі таку психіатричну допомогу, повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження застосування примусового заходу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження надання особі такої психіатричної допомоги. В подальшому продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, якій надається амбулаторна психіатрична допомога в примусовому порядку, повинна оглядатися лікарем-психіатром не рідше одного разу на місяць, а комісією лікарів-психіатрів - не рідше  одного разу на 6 місяців для вирішення питання про продовження чи припинення надання їй такої допомоги. 
На думку колегії суддів, місцевий суд дійшов до правильного висновку про відмову в задоволенні подання представника психіатричного закладу про продовження застосування примусового заходу медичного характеру у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для звернення до суду з відповідним поданням. При цьому, судом першої інстанції узято до уваги подання в.о. головного лікаря ОКЗ «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» про припинення примусових заходів медичного характеру у вигляді примусової амбулаторної психіатричної допомоги ОСОБА_7 ( а. п. 22), хоча процесуального рішення по ньому не було прийнято.
Посилання в касаційній скарзі про те, що судом не вирішено питання ні про продовження примусових заходів медичного характеру, ні про їх припинення, не є слушними.  
Відповідно ч. 7 ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу", надання особі  амбулаторної  психіатричної   допомоги   в примусовому   порядку припиняється , зокрема,  за рішенням суду про відмову в продовженні надання особі амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Окрім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи прокурора про те, що суд, постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні подання про продовження амбулаторної психіатричної допомоги, порушив право ОСОБА_7 , оскільки як зазначено у вище вказаному нормативно-правовому акті, саме продовження застосування примусового заходу медичного характеру проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців, а отже не дотримання вказаних вимог є порушенням права людини.
Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ст. 419 КПК України, детально перевірив викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи, які є аналогічними за своїм змістом доводам касаційної скарги та обґрунтовано визнав їх безпідставними, із зазначенням відповідних мотивів прийнятого рішення.
 
Колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.
 
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, а тому підстав, передбачених ст. 438 КПК України, для скасування оскаржуваних судових рішень немає.
 
Керуючись ст. ст. 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
у х в а л и в:
Ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 січня 2018 року та Апеляційного суду Сумської області від 10 травня  2018 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення. 
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Судді

ОСОБА_8                                   ОСОБА_2                                     ОСОБА_3