ПОСТАНОВА
Іменем України

06 березня 2019 року 
Київ
справа №815/5818/16
адміністративне провадження №К/9901/21010/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Білоуса О.В., 
суддів - Желтобрюх  І.Л., Стрелець  Т.Г., 

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року (головуючий суддя - Крусян  А.В.) у справі за позовом ОСОБА_2 до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Білгород-Дністровського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року адміністративний позов залишено без руху, у зв'язку із невідповідністю вимогам статті 106 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, далі - КАС України).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року адміністративний позов повернуто особі, яка його подала у зв'язку із неусуненням недоліків.

06 грудня 2016 року позивач звернулася до суду із клопотанням про роз'яснення ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2016 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2016 року у задоволенні вказаного клопотання про роз'яснення рішення суду відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року та від 09 грудня 2016 року, позивач звернулася з апеляційними скаргами Одеського апеляційного адміністративного суду, який ухвалами від 23 грудня 2016 року та 10 січня 2017 року апеляційні скарги позивача залишив без руху, оскільки вони не відповідали вимогам частини шостої статті 187 КАС України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваних ухвал суду апеляційної інстанції), скаржником до апеляційних скарг не було додано документ про сплату судового збору та надано строк в один тиждень з моменту отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків.

Ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року апеляційні скарги повернуто скаржнику, у зв'язку із неусуненням недоліків.

06 березня 2017 року позивач повторно звернулася до Одеського апеляційного адміністративного суду з апеляційними скаргами на ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року та від 09 грудня 2016 року.

Ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року апеляційні скарги залишено без руху з підстав не сплати позивачем судового збору та пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою, запропоновано скаржнику у тридцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали усунути зазначені у ній недоліки.

Ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у зв'язку із відсутністю підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Не погоджуючись з ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, позивач подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвали суду апеляційної інстанції, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги зазначила, що звернулася до суду вчасно, однак апеляційні скарги були повернуті судом апеляційної інстанції, у зв'язку із несплатою позивачем судового збору. При цьому, відповідно до положень статті 108 КАС України позивач не позбавлена права на повторне звернення до суду з апеляційною скаргою після її повернення судом. ОСОБА_2 зазначила, що у неї відсутня можливість сплатити судовий збір за звернення з апеляційними скаргами через важке матеріальне становище, про що неодноразово повідомляла суд, зокрема і у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, поданому на виконання вимог ухвал про залишення апеляційних скарг без руху. Проте, суд апеляційної інстанції питання щодо можливості звільнення її від сплати судового збору не вирішив та безпідставно повернув апеляційні скарги. Повторно звертаючись з апеляційними скаргами та на виконання вимог ухвал суду апеляційної інстанції від 17 березня 2017 року про залишення апеляційних скарг без руху, позивачем також заявлялося клопотання про звільнення від сплати судового збору з аналогічних підстав. Крім цього, позивач просила суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк звернення з апеляційними скаргами, оскільки він пропущений з поважних причин, а саме у зв'язку із неможливістю сплатити судовий збір. Однак судом апеляційної інстанції вказані клопотання вирішені не були без зазначення будь-яких мотивів та обґрунтувань з цього приводу. Таким чином оскаржувані ухвали суду апеляційної інстанції є незаконними та призвели до порушення прав позивача на доступ до правосуддя.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Справу згідно з Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2018 року передано для розгляду касаційної скарги колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Білоуса О.В. (суддя-доповідач), Желтобрюх  І.Л., Стрелець  Т.Г.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

За змістом статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент постановлення оскаржуваних ухвал; далі - КАС України), забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом, є одним із принципів адміністративного судочинства.

Разом з тим, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки (стаття 49 КАС України).

Так, частиною першою статті 185 КАС України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку постанови суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок і строки апеляційного оскарження рішень суду першої інстанції визначені статтею 186 КАС України. Відповідно до частини третьої вказаної статті, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з  частиною третьою статті 160  цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Частиною четвертою статті 189 КАС України встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 186  цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно абзацу другого частини четвертої статті 189 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Позивач оскаржила ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року та від 09 грудня 2016 року в апеляційному порядку 06 березня 2017 року. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 заявлено клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішень суду першої інстанції, яке мотивоване тим, що апеляційні скарги подані повторно, відповідно до статті 108 КАС України, після їх повернення судом, при цьому первісний строк оскарження нею не пропущений. Вказані обставини позивач вважала обґрунтованими та вказувала, що строк звернення до суду апеляційної інстанції зі скаргами був пропущений нею з поважних причин.

Ухвалами Одеського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року апеляційні скарги ОСОБА_2 залишено без руху та надано тридцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків апеляційних скарг. 

На виконання вказаних ухвал суду апеляційної інстанції, скаржником 18 квітня 2017 року надіслано до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, на підставі абзацу другого частини четвертої статті 189 КАС України, позивачу відмовлено у відкритті апеляційного провадження за її апеляційними скаргами на ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2016 року та від 09 грудня 2016 року.

Статтею 159 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказана норма кореспондується із нормами статті 242 КАС України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Так, частиною першою цієї статті встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина третя статті 242 КАС України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 165 КАС України, мотивувальна частина ухвали повинна містити мотиви, з яких суд дійшов до висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу. 

Одеський апеляційний адміністративний суд постановляючи 18 травня 2017 року, на підставі абзацу другого частини четвертої статті 189 КАС України оскаржувані ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження, лише зазначив, що поновлення позивачу процесуального строку на апеляційне оскарження рішень судів першої інстанції призведе до порушення принципу правової визначеності. 

Разом з тим, суд апеляційної інстанції не надав оцінки обставинам, зазначеним у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, поданій скаржником на виконання ухвал Одеського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2017 року про залишення апеляційних скарг без руху, що перешкоджали здійсненню процесуального права на апеляційне оскарження, у строки передбачені статтею 186 КАС України, на які посилалася ОСОБА_2, як на поважні. У мотивувальних частинах оскаржуваних ухвал відсутні доводи та обґрунтування щодо безпідставності вказаних скаржником причин пропуску строку апеляційного оскарження. 

За правилами частини першої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

З огляду на викладене, ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року необхідно скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2017 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.В.Білоус

Судді                                                                                           І.Л.Желтобрюх

                                                                                          Т.Г.Стрелець