Постанова 
Іменем України 
 
04 квітня 2019 року
м. Київ
 
Справа №127/20587/14-к
Провадження № 51-7139 км 18
 
Верховний Суд  колегією суддів Другої судової палати  Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого             ОСОБА_1 ,
суддів:                         ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря 
судового засідання ОСОБА_4 ,
 
за участю:
прокурора                  ОСОБА_5 ,
виправданих               ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисників                  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)
 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 – адвоката ОСОБА_11 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від                   29 березня 2018 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013010010000032, за обвинуваченням
 
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Жмеринки Вінницької області, зареєстрованого за адресою:                АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого;
 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м. Вінниці, проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
кожного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
 
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 17 січня 2017 року  ОСОБА_6 та ОСОБА_7  визнано невинуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та кожного виправдано у зв`язку з відсутністю в діях складу  кримінального правопорушення.
 
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 29 березня 2018 року вказаний вирок місцевого суду щодо  ОСОБА_6 та ОСОБА_7  залишено без змін.
 
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7  обвинувачувалися у тому, що вони за попередньою змовою вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, за таких обставин.
Приблизно восени 2008 року ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_10 , яка на той час перебувала в Ізраїлі та мала намір придбати приватний будинок в м. Вінниці і повідомив їй в телефонній розмові, що є директором агентства нерухомості «Мажор дом» та має пропозицію щодо купівлі-продажу будинку.
Приблизно у середині грудня 2008 року ОСОБА_12 зустрівся з ОСОБА_10 , та повідомив що є власником одноповерхового цегляного будинку за адресою:                                    АДРЕСА_3 , який придбано в кредит в банку «Надра», при цьому повідомив, що сума кредиту складає 68000 доларів США. Для придбання вказаного будинку ОСОБА_10 має внести дану суму в рахунок погашення кредиту за будинок, на що остання погодилась.
14 грудня 2008 року ОСОБА_7 , яка була фактично власницею вказаного будинку, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння коштами ОСОБА_10 , уклала договір завдатку на суму 1500 доларів США. 
В подальшому ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні банку «Надра», що розташовувався в будинку Центрального універмагу м. Вінниці, в присутності ОСОБА_13 зняла зі свого карткового рахунку № НОМЕР_1 грошові кошти у сумі 37717 доларів CШA та сплатила на рахунок ОСОБА_7 за № НОМЕР_2 з метою погашення кредиту за будинок. Незважаючи на домовленість ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , не перерахував вищевказані кошти на рахунок банку «Надра», заволодівши ними шляхом обману.
 
Виправдовуючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, суд першої інстанції, оцінивши в сукупності досліджені докази, дійшов висновку, що між вказаними особами та  ОСОБА_10 , склалися цивільно-правові відносини з приводу придбання –продажу будинку. 
Також суд встановив, що з обвинувального акту та всіх доказів у справі не вбачається, яку неправдиву інформацію про зазначений будинок та порядок розрахунків за нього повідомлено  ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілій  ОСОБА_10 , оскільки ОСОБА_7 була власницею будинку, будинок дійсно продавався, перебував у заставі банку з наявною заборгованістю за кредитним договором в сумі, приблизно, 71000 доларів США, що виключає наявність обов`язкової ознаки шахрайства – способу обману чи зловживання довірою, що також є способом обману з використанням довірливих відносин.
ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачувалися у тому, що заволоділи коштами потерпілої і вже в подальшому не виконали домовленості, що не може свідчити про наявність в їх діях ознак злочину, передбаченого ст. 190 КК України, оскільки вони заволоділи зазначеними грошима не способом обману, а не виконуючи свої зобов`язання та домовленість, що також вбачається зі змісту обвинувального акту.
Одночасно проаналізувавши докази суд констатував, що ОСОБА_7 оформила доручення на потерпілу ОСОБА_10 , передала їй всі документи по будинку, в тому числі і кредитний договір, ключі від будинку, отримавши від потерпілої кошти, які відповідно до їх домовленості, мали бути частиною, яку мала отримати саме ОСОБА_7 , та яка не мала перераховуватись на погашення кредитної заборгованості.
Також суд встановив, що у кримінальному провадженні за №12013010010000032 підозра ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не пред`явлена, а під час досудового слідства було порушено право обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на захист, з моменту набуття ними статусу підозрюваного участь захисника не була забезпечена.  
 
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
 
У касаційній скарзі представник потерпілої стверджує про незаконність судових рішень щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з підстав однобічності, неповноти, невідповідності висновків суду фактичним обставинам. Посилається на те, що суд апеляційної інстанції порушив вимоги ч. 3 ст. 404 КПК України та за наявності відповідного клопотання не дослідив докази у проваджені, а також всупереч положенням ст. 419 КПК України не перевірив належним чином всі доводи апеляційних скарг сторони обвинувачення та не надав відповіді на них.
 
На касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 – ОСОБА_11 захисниками  ОСОБА_8 , ОСОБА_9 подані заперечення в яких вони, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги, просять залишити без зміни судові рішення щодо ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
Прокурор ОСОБА_5 касаційну скаргу представника потерпілої підтримала та просила її задовольнити.
 
Виправдані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисники ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечили проти задоволення касаційної скарги.
 
Мотиви Суду
 
Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла такого висновку. 
 
Статтею 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. 
Одночасно ст. 413 КК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, окрім іншого, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
 
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Одночасно ст. 419 КПК України містить вимоги до ухвали апеляційного суду, в якій має бути зазначено: імена учасників судового провадження, короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції, узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу і узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження, встановлені судом першої інстанції обставини, встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними, мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. 
 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, не погоджуючись із ухваленим вироком місцевого суду щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 прокурор і представник потерпілої ОСОБА_11   подали апеляційні скарги.
 
При цьому  прокурор і представник потерпілої ОСОБА_11 в апеляційних скаргах, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, надавали свою детальну оцінку доказам, наявним у матеріалах провадження, та стверджували, про незаконність виправдання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, висуваючи вимогу про скасування вироку місцевого суду щодо них і ухвалення нового обвинувального вироку.
 
Розглядаючи апеляційні скарги та залишаючи її без задоволення, апеляційний суд  усупереч вимогам статей 370, 419 КПК України належним чином не зазначив мотивовані підстави, з яких апеляційні скарги визнано необґрунтованою.
 
При цьому апеляційний суд не перевірив належним чином твердження сторони обвинувачення про помилковість висновку місцевого суду щодо наявності між ОСОБА_10 і   ОСОБА_14 та    ОСОБА_15 цивільно-правових відносин та відсутність умислу на вчинення шахрайських дій  ОСОБА_16 им ОСОБА_17 і   ОСОБА_15 . Зокрема, судом не викладені мотиви на спростування твердження прокурора в апеляційній скарзі щодо відсутності передбаченого законом укладеного письмового договору купівлі-продажу будинку та його подання для нотаріального посвідчення. Крім цього апеляційний суд не спростував доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_7 згідно з умовами договору про іпотеку не мала права вчиняти з цим об`єктом нерухомості жодних дій, направлених на зміну права користування та розпорядження, а передання документів на будинок та надання усного дозволу на проживання в ньому було формою обману потерпілої щодо виниклого у неї права  на будинок.
Також не спростованими залишилися твердження, викладені в апеляційних скаргах, про те, що дії  ОСОБА_6 таОСОБА_7 перед укладанням усної угоди про продаж будинку були направлені на введення потерпілої в оману щодо вигідності придбання нею саме того об`єкту нерухомості, який перебував у користуванні   ОСОБА_7 , а гроші в сумі 37717доларів США  передані потерпілою є частиною оплати за нібито придбаний будинок. 
Одночасно не перевіреними належним чином залишилися доводи щодо помилковості висновків суду щодо порушення права   ОСОБА_6 , ОСОБА_7  на захист та не пред`явлення їм підозри саме в цьому провадженні.
 
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що всі твердження сторони обвинувачення, наведені в апеляційних скаргах, судом апеляційної інстанції не були перевірені і належно оцінені, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та потягло передчасний висновок про правильне застосування місцевим судом кримінального закону України про кримінальну відповідальність.
 
Одночасно суд апеляційної інстанції не перевірив і належним чином не спростував твердження прокурора, висловлені при розгляді провадження в апеляційній інстанції, про порушення місцевим судом таємниці нарадчої кімнати. 
 
З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасуванню з призначенням нового розгляду провадження в цьому суді.
 
При новому апеляційному розгляді суду належить перевірити доводи апеляційних скарг, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку, а також з урахуванням усіх обставин постановити законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у процесуальному документі згідно з вимогами закону. 
 
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК України , Суд

у х в а л и в:
 
касаційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 – адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 березня 2018 року щодо  ОСОБА_6 та ОСОБА_7  залишити скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

ОСОБА_1                     ОСОБА_2                                 ОСОБА_3