ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2019 року 
м. Київ

Справа №  910/6968/16 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я. 
за участі секретаря судового засідання Сліпчук Н.В.
учасники справи:
ініціюючий кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин",
боржник - Державне підприємство "Укрветсанзавод",
адвокат Гребенченко О.А. (ордер серії КВ №312977 від 09.01.2019)
кредитор - ОСОБА_5,
розпорядник майна - арбітражний керуючий Пурій Руслан Петрович,
керуючий санацією Заглоцький Сергій Павлович
розглянув касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод"
на постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 21.11.2018 
у складі колегії суддів: Доманська М.Л. (головуючий), Верховець А.А., Пантелієнко В.О.
та ухвалу Господарського суду міста Києва 
від 03.07.2018 
у складі судді Яковенко А.В.
у справі № 910/6968/16
за заявою ОСОБА_5
до Державного підприємства "Укрветсанзавод"
про стягнення середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку при звільненні в розмірі 50 063, 91 грн. 
в межах справи про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод"
ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
1. 12.12.2018 через Північний апеляційний господарський суд Державне підприємство "Укрветсанзавод" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою від 12.12.2018 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/6968/16 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/6968/16 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.12.2018.
3. Ухвалою Верховного Суду від 28.01.2019 відкрито касаційне провадження у справі №910/6968/16 за касаційною скаргою Державного підприємства "Укрветсанзавод" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 та призначено її розгляд на 12.03.2019 о 09 год. 45 хв.
4. ОСОБА_5 подала відзив на касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод".
ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення
5. Провадження у справі №910/6968/16 про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод" (далі - ДП "Укрветсанзавод", боржник), порушене ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2016 за заявою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство), здійснюється на стадії санації, введеної ухвалою місцевого суду від 16.04.2018 з призначенням керуючим санацією керівника товариства-боржника Заглоцького С.П.
6. 02.03.2018 поштовим відправленням ОСОБА_5 (далі - ОСОБА_5.) звернулася до місцевого господарського суду з позовною заявою до ДП "Укрветсанзавод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 по 27.02.2018 на суму 50 063, 91 грн. на підставі статей 47, 116, 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).
7. 03.07.2018 Господарський суд міста Києва заяву ОСОБА_5 задовольнив, стягнув з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні на суму 50 063, 91 грн. 
8. Розглядаючи майнові вимоги ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод", суд першої інстанції встановив обставини виникнення трудових правовідносин між сторонами спору у зв'язку з прийняттям 01.12.2013 ОСОБА_5 на посаду бухгалтера Жовківської філії ДП "Укрветсанзавод", про що роботодавцем внесено запис в трудову книжку ОСОБА_5; в подальшому, згідно з наказом №35-п/17 від 31.08.2017 ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_5 звільнено із займаної посади за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.
Місцевим судом встановлено, що в порушення вимог статті 47 КЗпП України після звільнення ОСОБА_5 із займаної посади ДП "Укрветсанзавод" не провело з нею остаточного розрахунку за виплатами по заробітній платі, що станом на день звільнення (31.08.2017) становила 14 912, 55 грн.; зазначений факт не заперечувався боржником у відзиві на позовну заяву, поданому до місцевого суду 04.04.2018, тому в силу частини 1 статті 75 ГПК України не підлягає доказуванню при розгляді спору.
Місцевим судом встановлено обставини перерахування Жовківською філією ДП "Укрветсанзавод" 19.09.2017 на картковий рахунок ОСОБА_5 грошових коштів на суму 9 000 грн., а 27.02.2018 - коштів на суму 5 912, 55 грн. 
З огляду на таке, суд першої інстанції дійшов висновку, що в період з 01.09.2017 по 27.02.2018 мало місце порушення ДП "Укрветсанзавод" права ОСОБА_5 на оплату праці, а саме прострочення боржника-роботодавця у проведенні остаточного розрахунку з ОСОБА_5, як звільненим працівником, за належною їй на дату звільнення 31.08.2017 заробітною платою на суму 14 912, 55 грн., у зв'язку з чим є обґрунтованим нарахування заявницею боржнику-роботодавцю суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні за період з 01.09.2017 по 27.02.2018 в розмірі 50 063, 91 грн. на підставі статті 117 КЗпП України.
9. Заперечення ДП "Укрветсанзавод" щодо правильності здійсненого ОСОБА_5 розрахунку середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні місцевий суд відхилив з посиланням на недоведення відповідачем обставин включення до розміру заробітної плати ОСОБА_5 за липень 2017 року, який враховувався заявницею при розрахунку середнього заробітку, премії до дня бухгалтера як одноразової премії, що не береться до уваги при обчисленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні як відповідальності роботодавця перед працівником, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
10. Доводи ДП "Укрветсанзавод" про пропуск ОСОБА_5 строку на звернення до суду із заявою про стягнення з боржника-роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні суд першої інстанції відхилив з посиланням на приписи частини 2 статті 233 КЗпП України, якими право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати не обмежується будь-яким строком у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці.
Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови
11. ДП "Укрветсанзавод" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи неповнотою дослідження судом першої інстанції обставин справи та порушенням трудового законодавства (статей 116, 117, 233 КЗпП України, пунктів 2, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995) при розгляді майнових вимог ОСОБА_5 до боржника щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні.
12. 21.11.2018 постановою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ДП "Укрветсанзавод" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/6968/16 залишено без змін.
13. Переглянувши справу в повному обсязі, апеляційний суд погодився з правильністю оцінки та повнотою встановлення обставин справи судом першої інстанції, з його висновками про обґрунтованість вимог ОСОБА_5 про стягнення з ДП "Укрветсанзавод" 50 063, 91 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 01.09.2017 по 27.02.2018.
14. Доводи ДП "Укрветсанзавод" про те, що майнові вимоги до боржника-роботодавця про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_5 заявлено у березні 2018 року з пропуском визначеного частиною 1 статті 233 КЗпП України строку, апеляційний суд відхилив з посиланням на приписи частини 2 статті 233 КЗпП України, якими працівнику гарантовано право без обмежень будь-яким строком у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи здійснив роботодавець нарахування таких виплат. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі №760/18557/15-ц.
Зважаючи на обставини заявлення ОСОБА_5 до стягнення з боржника-роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати пропущеним строк на звернення ОСОБА_5 до суду за захистом її трудових прав, передбачений частиною 1 статті 233 КЗпП України, так як до спірних правовідносин застосовуються приписи частини 2 статті 233 КЗпП України.
15. Апеляційний суд відхилив, як необґрунтовані, доводи ДП "Укрветсанзавод" про безпідставність включення ОСОБА_5 при розрахунку середнього заробітку, що підлягає до виплати роботодавцем-боржником за весь час затримки розрахунку при її звільненні за період з 01.09.2017 по 27.02.2018, одноразової премії, нарахованої ОСОБА_5 у липні 2017 року, з посиланням на приписи статей 1, 2 Закону України "Про оплату праці", якими визначено структуру заробітної плати, що включає заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать, зокрема, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Суд апеляційної інстанції зауважив, що в силу пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються, зокрема, виробничі премії, винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років, тому доводи ДП "Укрветсанзавод" про включення ОСОБА_5 при розрахунку середньої заробітної плати суми одноразової премії, виплаченої їй у липні 2017 року, є безпідставними.
УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Доводи скаржника (боржник у справі)
16. Скаржник доводив, що судами попередніх інстанцій не перевірено дотримання ОСОБА_5 вимог частини 1 статті 233 КЗпП України щодо строків звернення працівника до суду за вирішенням трудового спору та розглянуто вимоги ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, які заявлено у березні 2018 року, за умов її ознайомлення з наказом про звільнення 31.08.2017; на думку боржника-роботодавця, має місце пропуск заявницею передбаченого частиною 1 статті 233 КЗпП України строку реалізації звільненим працівником його права на захист своїх трудових прав.
17. Скаржник доводив, що приписи частини 2 статті 233 КЗпП України, якими працівнику гарантовано право на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком, не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки майновий спір, що виник між ОСОБА_5 та ДП "Укрветсанзавод", стосується підставності нарахування заявницею середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні як компенсації за затримку виплати належної ОСОБА_5 заробітної плати на дату звільнення, а не самої заробітної плати як плати за виконання нею трудових обов'язків.
18. Скаржник аргументував, що судами попередніх інстанцій неправильно визначено суму середнього заробітку, що підлягає до стягнення з боржника-роботодавця за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_5 за період з 01.09.2017 по 27.02.2018, з посиланням на обставини включення заявницею при розрахунку середнього заробітку до розміру заробітної плати за липень 2017 року виплаченої їй одноразової премії на суму 5 950 грн., що не відповідає приписам пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 щодо виплат працівнику, які не враховуються при обчисленні середньої зарплати у всіх випадках її збереження. Скаржник зауважив, що до структури заробітної плати, виходячи з якої розраховується середній заробіток, включаються регулярні премії, які виплачуються працівникові систематично, тоді як виплачена ОСОБА_5 у липні 2017 року премія до дня бухгалтера мала одноразовий характер, а, відтак, її сума була помилково врахована заявницею при розрахунку середнього заробітку за час затримки боржником-роботодавцем остаточного розрахунку по її заробітній платі в день звільнення.
19. Скаржник доводив, що зважаючи на дату звільнення ОСОБА_5 - 31.08.2017 та остаточну виплату їй заборгованості по заробітній платі - 27.02.2018, затримка ДП "Укрветсанзавод" остаточного розрахунку із заявницею склала 124 робочих дні; виходячи з приписів пунктів 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 при розрахунку середнього заробітку враховується заробітна плата ОСОБА_5 за останні два місяці її роботи - червень та липень 2017 року, за виключенням суми виплаченої одноразової премії у липні 2017 року - 5 950 грн.; за розрахунком боржника-роботодавця, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ОСОБА_5 становить 33 290, 28 грн., тоді як судами попередніх інстанцій безпідставно присуджено до стягнення з ДП "Укрветсанзавод" на користь ОСОБА_5 50 063, 91 грн. середнього заробітку за затримку у розрахунку.
Доводи інших учасників справи
20. ОСОБА_5 у відзиві на касаційну скаргу ДП "Укрветсанзавод" заперечувала доводи боржника про неповноту встановлення судами обставин справи при розгляді її вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в період з 01.09.2017 по 27.02.2018 на суму 50 063, 91 грн. та погодилася з висновками судів за змістом оскаржуваних рішень про задоволення її вимог в повному обсязі.
НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ 
21. Кодекс законів про працю України
Частина 1 статті 94 - заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Частина 1 статті 47 - власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Частина 1 статті 116 - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Частина 1 статті 117 - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Частина 1 статті 233 - працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. 
Частина 2 статті 233 - у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
22. Закон України "Про оплату праці"
Стаття 2. Структура заробітної плати 
Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 
Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 
Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
23. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 
Частина 4 статті 10 - суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.
24. Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995
Пункт 1 - цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується, зокрема, в інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (підпункт "л" цього пункту).
Пункт 2 - у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата (абзац 3 цього пункту).
Пункт 3 - при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді (абзац 1 цього пункту).
Пункт 4 - при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються, зокрема: г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій, за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин, автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об'єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); и) виплати, пов'язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо.
25. Інструкція зі статистики заробітної плати, затверджена наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.2004
Пункт 1.3. - для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Пункт 2.1. - фонд основної заробітної плати включає нарахування винагороди за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадових обов'язків).
Пункт 2.2. - фонд додаткової заробітної плати включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. До складу фонду додаткової заробітної плати входять, зокрема, премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (крім сум, указаних у пп. 2.3.2) (підпункт 2.2.2. цього пункту).
Пункт 2.3. - інші заохочувальні та компенсаційні виплати включають винагороди та премії, які мають одноразовий характер, компенсаційні та інші грошові й матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. До них належать, зокрема, винагороди та заохочення, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер. Зокрема: премії, що виплачуються у встановленому порядку за спеціальними системами преміювання, виплачені відповідно до рішень уряду; одноразові заохочення, не пов'язані з конкретними результатами праці (наприклад, до ювілейних та пам'ятних дат, як у грошовій, так і натуральній формі) (підпункт 2.3.2. цього пункту).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
26. З огляду на повноваження суду касаційної інстанції при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів боржника про порушення судами приписів статей 116, 117, 233 КЗпП України та пунктів 2, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 при прийнятті рішення про стягнення з роботодавця на користь працівника середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги і висновків судів попередніх інстанцій 
27. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".
28. Положеннями частини 4 статті 10 Закону про банкрутство до компетенції суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, віднесено вирішення усіх майнових спорів з вимогами до боржника.
Пунктом 8 частини 1 статті 20 ГПК України в редакції, чинній на момент звернення 02.03.2018 ОСОБА_5 з позовними вимогами до ДП "Укрветсанзавод" в межах справи про банкрутство №910/6968/16, передбачено, що розгляд спорів з майновими вимогами до боржника, щодо якого порушено справу про банкрутство, належить до предметної юрисдикції господарських судів, при цьому, перелік таких майнових вимог законодавцем не обмежено. Частиною 9 статті 30 ГПК України справи у майнових спорах до боржника віднесено до територіальної підсудності господарського суду за місцезнаходженням боржника, а, відтак, до юрисдикції місцевого суду, яким здійснюється провадження у справі про банкрутство боржника. 
Отже, розгляд спорів з майновими вимогами до суб'єкта господарювання, що перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у такому спорі, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, оскільки результат розгляду вимог майнового характеру до відповідача-боржника, зокрема, з виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, може мати наслідком зменшення його активів, збільшення кредиторської заборгованості та зачіпати права та інтереси кредиторів боржника, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру.
29. Судами встановлено, що в межах справи №910/6968/16 про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" 02.03.2018 ОСОБА_5 заявлено майнові вимоги до боржника-роботодавця про стягнення 50 063, 91 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.09.2017 по 27.02.2018, розрахованого на підставі статей 116, 117 КЗпП України, з посиланням на порушення боржником її права на своєчасний розрахунок при звільненні із займаної посади бухгалтера Жовківської філії ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу №35-п/17 від 31.08.2017.
30. Задовольняючи вимоги ОСОБА_5 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в повному обсязі, суди виходили із встановлених обставин прострочення боржника щодо проведення повного розрахунку з ОСОБА_5 за виплатами по заробітній платі з наступного дня за днем її звільнення 31.08.2017 та здійснення роботодавцем фактичного розрахунку з ОСОБА_5 лише 27.02.2018. Зазначені обставини суди оцінили як такі, що підтверджують порушення ДП "Укрветсанзавод" права ОСОБА_5 на оплату праці в період з 01.09.2017 по 27.02.2018 та є підставою для застосування до боржника-роботодавця відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.
31. За доводами касаційної скарги ДП "Укрветсанзавод" вбачається, що боржник заперечує правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді вимог ОСОБА_5 приписів статей 116, 117 КЗпП України та пунктів 2, 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995, виходячи з яких заявницею розраховано заявлений до стягнення з боржника середній заробіток ОСОБА_5 у зв'язку із затримкою боржника щодо повного розрахунку із заявницею при її звільненні з посади бухгалтера Жовківської філії ДП "Укрветсанзавод" в період з 01.09.2017 по 27.02.2018.
32. Аналіз приписів статей 116, 117 КЗпП України дає підстави для висновку, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиконання такого обов'язку з вини роботодавця, у працівника виникає право вимагати виплати йому роботодавцем середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період триваючого порушення роботодавцем права працівника на оплату праці. При цьому, до предмета доказування при розгляді зазначеного спору входять такі юридичні факти, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та проведення роботодавцем остаточного розрахунку із звільненим працівником.
Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 27.03.2013 у справі №6-15цс13.
33. При визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємства, установи чи організації, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 на виконання вимог частини 1 статті 27 Закону України "Про оплату праці" (пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" №13 від 24.12.1999).
Виходячи з пунктів 2, 3, 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, можна зробити висновок, що при збереженні середньої заробітної плати за період затримки щодо остаточного розрахунку із звільненим працівником середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують даті звільнення працівника. При обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата, доплати і надбавки, виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. При цьому, при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються виплати, пов'язані з ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо.
За змістом статті 2 Закону України "Про оплату праці", якою визначено структуру заробітної плати, вбачаються її три складові - "основна заробітна плата", до якої законодавцем віднесено винагороду за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці; "додаткова заробітна плата", що включає доплати, надбавки, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, а також премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій; "інші заохочувальні та компенсаційні виплати", до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Наказом Державного комітету статистики України №5 від 13.01.2004 затверджено Інструкцію зі статистики заробітної плати, якою визначено структуру фонду оплати праці, показники якого застосовуються для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників, а саме - фонд основної заробітної плати, фонд додаткової заробітної плати, інші заохочувальні та компенсаційні виплати (пункт 1. 3. Інструкції).
Пунктом 2.2. Інструкції передбачено складові фонду додаткової заробітної плати, зокрема, премії та винагороди, у тому числі за вислугу років, що мають систематичний характер, незалежно від джерел фінансування (підпункт 2.2.2. пункту 2.2. Інструкції); за змістом пункту 2.3. Інструкції визначено виплати, що вважаються "іншими заохочувальними та компенсаційними виплатами", зокрема, винагороди та заохочення, що здійснюються раз на рік або мають одноразовий характер - премії, що виплачуються у встановленому порядку за спеціальними системами преміювання, виплачені відповідно до рішення уряду, одноразові заохочення, не пов'язані з конкретними результатами праці (наприклад, до ювілейних та пам'ятних дат, як у грошовій, так і натуральній формі) (підпункт 2.3.2. пункту 2.3. Інструкції).
Отже, чинним законодавством розмежовано винагороди (премії) та заохочення як складові "додаткової заробітної плати" та як "інші заохочувальні та компенсаційні виплати" залежно від кількісного показника їх виплати працівнику впродовж календарного року виконання трудових (посадових) обов'язків. Так, до додаткової заробітної плати включаються премії та винагороди, що мають систематичний характер їх випалити, та враховуються при розрахунку середнього заробітку у всіх випадках його збереження за працівником, зокрема, у разі затримки роботодавця у проведенні остаточного розрахунку у день звільнення працівника.
Винагороди (премії), що здійснюються один раз на рік або мають одноразовий характер, одноразові заохочення, не пов'язані з конкретними результатами праці, у структурі заробітної плати належать до "інших заохочувальних та компенсаційних виплат" та не включаються до розміру середньомісячної заробітної плати, що береться до уваги при розрахунку середньої заробітної плати у разі її збереження, що узгоджується з пунктом 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995.
34. Судами встановлено обставини заявлення ОСОБА_5 у справу про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" вимог з виплати середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі в період з 01.09.2017 по 27.02.2018 на суму 50 063, 91 грн., розрахунок якого заявницею здійснено виходячи з розміру її заробітної плати за останні два календарні місяці її роботи, що передували звільненню 31.08.2017, а саме за червень-липень 2017 року. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про правильність обчислення ОСОБА_5 заявленої до стягнення з ДП "Укрветсанзавод" суми середнього заробітку 50 063, 91 грн. та задовольнили її майнові вимоги до боржника в повному обсязі.
35. Спростовуючи доводи ДП "Укрветсанзавод", викладені у відзиві на позовну заяву, про безпідставність включення ОСОБА_5 до суми заробітної плати за липень 2017 року, що враховувалася при обчисленні її середнього заробітку за період з 01.09.2017 по 27.02.2018, виплаченої їй разової премії до дня бухгалтера в розмірі 5 950 грн., місцевий суд виходив з того, що боржником не доведено, а судом не встановлено, що розмір заробітної плати ОСОБА_5 у липні 2017 року включав виплату такої премії.
Разом з тим, суд першої інстанції, в порушення вимог статей 74, 86, 177 ГПК України, не витребував у боржника-роботодавця бухгалтерської документації на підтвердження даних про структуру виплаченої ОСОБА_5 заробітної плати за червень-липень 2017 року, а, відтак, ухилився від з'ясування обставин справи на предмет правильності здійсненого ОСОБА_5, як звільненим працівником, розрахунку середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при її звільненні, що є порушенням принципів рівності учасників процесу перед законом і судом, змагальності та пропорційності у господарському судочинстві (статті 7, 13, 15 ГПК України).
Зазначені обставини є обов'язковими для встановлення господарським судом при перевірці обґрунтованості заявлених працівником майнових вимог по заробітній платі до підприємства-роботодавця, який ліквідується в процедурі банкрутства, оскільки виходячи з приписів статей 94, 117 КЗпП України та пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995, при виплаті працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з такого заробітку виключається сума премії, що виплачена працівнику одноразово та не має систематичного характеру. 
36. Апеляційний суд, здійснюючи апеляційний перегляд майнових вимог ОСОБА_5 до ДП "Укрветсанзавод" про стягнення середнього заробітку на суму 50 063, 91 грн., відхилив доводи боржника про неправомірність включення заявницею виплаченої їй одноразової премії до розміру заробітної плати за липень 2017 року, що враховувався при обчисленні середнього заробітку ОСОБА_5, з посиланням на положення пункту 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995, яким передбачено включення при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження виробничих премій та винагороди за підсумками річної роботи та вислугу років.
Однак, судом апеляційної інстанції не враховано приписів частини 2 статті 2 Закону України "Про оплату праці", якими визначено, що премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій, є складовою додаткової заробітної плати та згідно з підпунктом 2.2.2. пункту 2.2. Інструкції зі статистики заробітної плати мають систематичний характер їх виплати працівнику, незалежно від джерел фінансування.
Також судами не досліджено правильність включення ОСОБА_5 зазначеної суми при обчисленні середньої заробітної плати за 2 місяці для проведення виплати роботодавцем за затримку у розрахунку з працівником у день його звільнення відповідно до пункту 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 (т. 1, а.с. 105).
Відтак, висновки апеляційного та місцевого судів про правильність здійсненого ОСОБА_5 розрахунку належної їй суми середнього заробітку за час затримки ДП "Укрветсанзавод" розрахунку при її звільненні за період з 01.09.2017 по 27.02.2018, є передчасними та не відповідають положенням трудового законодавства, що визначає порядок розрахунків роботодавця з працівником у разі його звільнення. 
37. За змістом частини 1 статті 233 КЗпП України вбачається встановлення законодавцем обмежень щодо строків звернення працівника до суду за захистом своїх трудових прав - у тримісячний строк з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.
Разом з тим, частиною 2 статті 233 КЗпП України працівнику гарантовано захист його права на оплату праці шляхом звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці.
Отже, законодавцем розмежовано порушення права працівника на оплату праці та порушення його інших трудових прав (незаконне звільнення чи переведення на іншу (нижчеоплачувану) роботу, незаконне накладення дисциплінарного стягнення тощо) при визначенні часових меж реалізації працівником права на звернення до суду за захистом його порушених прав.
38. Виходячи з приписів статей 116, 117 КЗпП України, стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується в розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою в розумінні статті 2 Закону України "Про оплату праці", тобто не входить до структури заробітної плати.
Така правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №910/4518/16.
39. Надаючи оцінку правовій природі заявлених ОСОБА_5 майнових вимог до ДП "Укрветсанзавод", суди першої та апеляційної інстанції, з посиланням на приписи частини 2 статті 233 КЗпП України, зробили висновок про те, що вимоги заявниці про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні заявлено як вимоги про стягнення належної їй заробітної плати у зв'язку з порушенням законодавства про оплату праці роботодавцем в період з 01.09.2017 по 27.02.2018.
Однак, такі висновки не узгоджуються з приписами статті 117 КЗпП України, що визначають нарахування середнього заробітку як відповідальності роботодавця за затримку розрахунку при звільненні працівника, та висновками Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 30.01.2019 у справі №910/4518/16 щодо правової природи середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні працівника.
40. Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" №9 від 06.11.1992 роз'яснено про те, що встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений статтею 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав. 
41. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, ОСОБА_5 звільнено з посади бухгалтера Жовківської філії ДП "Укрветсанзавод" на підставі наказу №35-п/17 від 31.08.2017, з яким її ознайомлено 31.08.2017, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_5, проставленим на наказі №35-п/17 від 31.08.2017 (т. 1, а.с. 11).
З майновими вимогами до ДП "Укрветсанзавод" ОСОБА_5 звернулася поштовим відправленням 02.03.2018 та просила стягнути з боржника-роботодавця середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01.09.2017 по 27.02.2018; спір щодо підставності звільнення ОСОБА_5 із займаної посади відсутній (т. 1, а.с. 18).
Отже, в силу імперативних приписів статті 233 КЗпП України щодо строків звернення працівника до суду за захистом трудових прав, судам попередніх інстанції належало перевірити факт дотримання ОСОБА_5 визначеного частиною 1 статті 233 КЗпП України строку на звернення до місцевого суду з вимогами до боржника-роботодавця про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при її звільненні та помилково застосовано до спірних правовідносин приписи частини 2 статті 233 КЗпП України, що не обмежує працівника у строках на звернення до суду з вимогами про стягнення з роботодавця належної працівнику заробітної плати, до якої розрахований ОСОБА_5 в порядку статті 117 КЗпП України середній заробіток не відноситься.
42. В рішеннях Європейського суду з прав людини наголошується про те, що правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться. На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість. (Рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" від 26.10.1984 та Рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" від 28.10.1998). Якщо помилка національного суду щодо питань права або факту є настільки очевидною, що її можна кваліфікувати як "явну помилку" (тобто помилку, якої б не міг припуститися розумний суд) вона може порушити справедливість провадження (Справа "Хамідов проти Росії").
Суд вважає, що допущені процесуальні порушення на предмет повноти дослідження обставин справи, неправильне застосування судами норм трудового законодавства щодо порядку проведення розрахунків юридичної особи-банкрута із звільненим працівником, є істотними та такими, що порушили принцип повноти та об'єктивності розгляду господарським судом майнових вимог ОСОБА_5, заявлених у справу про банкрутство ДП "Укрветсанзавод" на підставі статей 116, 117 КЗпП України.
А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги 
43. Суд погоджується з доводами скаржника відповідно до пунктів 16-19 описової частини даної постанови, що підтверджується висновками пунктів 32-44 мотивувальної частини цієї постанови. 
Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
44. Пунктом 2 частини 1 статті 308 ГПК України, суду касаційної інстанції надано право за результатами розгляду касаційної скарги скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд.
На підставі викладеного, Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги ДП "Укрветсанзавод", скасування постанови Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 та ухвали Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/6968/16 та передання справи до суду першої інстанції на новий розгляд заяви ОСОБА_5 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.09.2017 по 27.02.2018.
45. При новому розгляді справи судам належить перевірити обґрунтованість заявлених ОСОБА_5 майнових вимог до ДП "Укрветсанзавод" з урахуванням визначених частиною 1 статті 233 КЗпП України строків звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору, зважаючи на обов'язок суду у разі пропуску таких строків з'ясувати причини їх пропуску та надати їм оцінку на предмет поважності та можливості поновлення; перевірити правильність розрахунку середнього заробітку за період з 01.09.2017 по 27.02.2018, здійсненого ОСОБА_5 на підставі статей 116, 117 КЗпП України з врахуванням розміру її заробітної плати за червень-липень 2017 року, та з огляду на встановлене, прийняти обґрунтоване рішення за результатами розгляду майнових вимог ОСОБА_5 від 02.03.2018.
В. Судові витрати
46. У зв'язку із частковим задоволенням касаційної скарги та скасуванням рішень судів попередніх інстанцій про розгляд майнових вимог ОСОБА_5, питання про розподіл судових витрат касаційним судом не вирішується, оскільки розгляду по суті спірних майнових вимог не відбулося.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Укрветсанзавод" задовольнити частково.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.07.2018 у справі №910/6968/16 скасувати.
Справу №910/6968/16 передати до Господарського суду міста Києва на новий розгляд заяви ОСОБА_5 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 01.09.2017 по 27.02.2018.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                       Л.Й. Катеринчук

Судді                                                                                                   В.Г. Пєсков
                                                                                                             
                                                                                                            В.Я. Погребняк