ПОСТАНОВА
Іменем України

23 травня 2019 року 
Київ
справа №806/2140/18
адміністративне провадження №К/9901/3388/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області 
на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 31 липня 2018 року (суддя Семенюк М.М.) 
та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року (судді: Драчук Т.О. (головуючий), Полотнянко Ю.П.,  Загороднюк А.Г.) 
у справі № 806/2140/18 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бердичівське автотранспортне підприємство 11837» 
до Головного управління ДФС у Житомирській області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, 
В С Т А Н О В И В:
У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бердичівське автотранспортне підприємство 11837» (далі - Товариство) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області (далі - ГУ ДФС у Житомирській області, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 лютого 2018 року № 0003281410, № 0003271410, № 0003251306, № 0003261306 та від 17 травня 2018 року                      № 0011211406.
В обґрунтування позову Товариство зазначило, що за наслідками проведеної перевірки ГУ ДФС у Житомирській області дійшло помилкового висновку про порушення Товариством вимог податкового законодавства під час формування податкових зобов`язань за наслідками господарської діяльності, пов`язаної з перевезенням пільгової категорії громадян. При прийнятті відповідачем податкового повідомлення-рішення від 17 травня 2018 року № 0011211406 проігноровано рішення Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги Товариства.
Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 31 липня 2018 року позов Товариства задовольнив частково: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 05 лютого      2018 року №0003261306, № 0003251306 та від 17 травня 2018 року № 0011211406.     У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 26 грудня 2018 року скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яким частково задовольнив позов: визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 05 лютого 2018 року № 0003281410 та № 0003271410. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погодившись із вказаними судовими рішеннями, відповідач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову Товариства в повному обсязі. При цьому скаржник зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про часткову обґрунтованість заявленого адміністративного позову, неправильно оцінивши докази, що містяться у матеріалах справи.
Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДФС у Житомирській області.
Товариство у своєму відзиві на касаційну скаргу вважає доводи касаційної скарги безпідставними, а постанову суду апеляційної інстанції законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим у задоволенні касаційної скарги просило відмовити.  
Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
Законність судових рішень щодо часткової відмови у задоволенні адміністративного позову позивачем не оскаржується, відтак не є предметом касаційного перегляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Суди попередніх інстанцій встановили, що за наслідками документальної планової виїзної перевірки Товариства з питань дотримання податкового і валютного законодавства та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2014 року до 30 вересня 2017 року складено акт від 10 січня 2018 року № 19/06-30-14-10/03116751.
В акті перевірки викладено висновки контролюючого органу про наявність в діяльності позивача наступних порушень: 
- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135 Податкового кодексу України, п. 10,       п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1  310 795 грн;
- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, ст. 135 Податкового кодексу України, п. 10,      п. 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток на загальну суму 418 215 грн;
- пп. 164.1.2, п. 164.1, п. 164.5, ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, п. 168.1      ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб у сумі 6621,04 грн;
- п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Інші перехідні положення», пп. 164.1.2 п. 164.1         ст. 164, пп. 168.1.1,пп.168.1.2, п. 168.1 ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та визначено суму податкових зобов`язань з військового збору за період, що перевірявся, на суму 534,56 грн;
- п. 2.11, 3.1, 3.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від              15 грудня 2004 року № 637: відсутні достовірні документи до авансових звітів, які б підтверджували сплату покупцем готівкових коштів на загальну суму 35 637 грн.
На цій підставі ГУ ДФС у Житомирській області 05 лютого 2018 року прийнято податкові повідомлення-рішення:
- № 0003281410, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток в сумі 1  310 795 грн. та штрафних санкцій в сумі 208 601 грн;
- № 0003271410, яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 418 215 грн;
- № 0003291406, яким нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені в сумі 35 637 грн;
- № 0003251306, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору, пені на суму 1089,40 грн, з них сума грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням - 534,56 грн, за штрафними санкціями - 385,34 грн та пеня в сумі 169,50 грн;
- № 0003261306, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи для фізичних осіб в сумі 13 476,61 грн, з них: 6621,04 грн - сума грошового зобов`язання за податковим зобов`язанням, 4782,47 грн - сума грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами),        2073,10 грн - пені.
Не погодившись із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, Товариство подало скаргу, за результатами розгляду якої Державна фіскальна служба України       18 квітня 2018 року прийняла рішення про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Житомирській області від 05 лютого 2018 року № 0003291406 у частині 1120 грн застосованих штрафних санкцій, а в іншій частині вказане податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення від 05 лютого 2018 року №0003271410, № 0003261306, № 0003251306, № 0003281410 залишено без змін.
17 травня 2018 року ГУ ДФС у Житомирській області прийняло податкове повідомлення-рішення № 0011211406, згідно з яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені в розмірі 34 517 грн. 
Свої дії щодо прийняття податкових повідомлень-рішень від 05 лютого 2018 року            № 0003281410 та № 0003271410 контролюючий орган мотивує тим, що Товариство безпідставно не включило до складу доходів, отриманих у період з 01 січня 2015 року до 30 вересня 2017 року, доходи від перевезення пільгових категорій пасажирів автомобільним транспортом за рахунок коштів місцевого бюджету.
Здійснивши системний аналіз залучених до справи доказів та правильно застосувавши під час розгляду справи норми матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку щодо обґрунтованості заявленого адміністративного позову про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05 лютого 2018 року № 0003281410 та                   № 0003271410, оскільки висновки ГУ ДФС у Житомирській області щодо порушення Товариством вимог податкового законодавства та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» спростовано під час розгляду справи.
Так, підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:
а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;
б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;
в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;
г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;
ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;
д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);
е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;
є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;
ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.
Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Відповідно до пункту 135.1 статті 135 Податкового України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290 затверджено Положення (стандарт) бухгалтерського обліку № 15 «Дохід», у пункті 10 якого зазначено, що дохід, пов`язаний із наданням послуг, визнається виходячи зі ступеня завершеності операції з надання послуг на дату балансу, якщо може бути достовірно оцінений результат цієї операції. Результат операції з надання послуг може бути достовірно оцінений за наявності всіх наведених нижче умов: можливості достовірної оцінки доходу;  імовірності надходження економічних вигод від надання послуг;  можливості достовірної оцінки ступеня завершеності надання послуг на дату балансу; 
можливості достовірної оцінки витрат, здійснених для надання послуг та необхідних для їх завершення.
Згідно з пунктом 11 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку оцінка ступеня завершеності операції з надання послуг проводиться: вивченням виконаної роботи; визначенням питомої ваги обсягу послуг, наданих на певну дату, у загальному обсязі послуг, які мають бути надані; визначенням питомої ваги витрат, яких зазнає підприємство у зв`язку із наданням послуг, у загальній очікуваній сумі таких витрат. Сума витрат, здійснених на певну дату, включає тільки ті витрати, які відображають обсяг наданих послуг на цю саму дату.
У статті 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.
Водночас відповідно до приписів частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Між тим, на порушення вищенаведених норм відповідач ані під час прийняття податкових повідомлень-рішень, ані під час розгляду справи в судах попередніх інстанцій, не посилався на те, який механізм встановлено для забезпечення в порядку, передбаченому статтею 91 Бюджетного кодексу України, отримання Товариством за рахунок видатків місцевих бюджетів компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян; не надав належних доказів виплати обумовленої статтею 29 Закону України «Про автомобільний транспорт» та передбаченої укладеними між позивачем та відповідними органами виконавчої влади і місцевого самоврядування договорів компенсації за здійснення Товариством пільгових перевезень пасажирів, що унеможливлює реальну оцінку ступеня завершеності операцій позивача з надання послуг.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що контролюючим органом не доведено порушення Товариством вимог Податкового кодексу України при визначенні позивачем податкових зобов`язань за наслідками його діяльності з перевезень пільгових категорій пасажирів.
Таким чином, касаційна скарга ГУ ДФС у Житомирській області не спростовує правильність доводів, якими мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки належним чином проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду апеляційної інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.      
Згідно з частиною першою статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.     
Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДФС Житомирській області залишити без задоволення, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                               І.А. Гончарова 

Судді                                                                                                                    І.Я. Олендер  

                                                                                                              Р.Ф. Ханова