Постанова
Іменем України
5 квітня 2019 року
м. Київ
справа № 761/8652/14-ц
провадження № 61-48523св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
СімоненкоВ. М. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Мартєва С.Ю.,
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
відповідачі: ОСОБА_4, ОСОБА_5,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Мазурик О.Ф.,
ВСТАНОВИВ:
1.       Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося з позовом про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за договором про надання споживчого кредиту                                    № 11264330000, укладеним 6 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_4, за змістом якого останній отримав кредитні кошти в іноземній валюті в сумі               194 тис. доларів США.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позичальник обов'язки з погашення кредиту не виконує належним чином, у зв'язку із чим утворилась заборгованість у сумі 396 тис. 940 доларів США 95 центів та 1 млн 540 тис. 352 грн 30 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості, які підлягають стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, яка згідно договору поруки від 6 грудня 2007 року взяла на себе зобов'язання відповідати солідарно з позичальником за його зобов'язанням по вищезазначеному договору.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 11264330000 від 06 грудня 2007 року в сумі 396 тис. 940 доларів США 95 центів та 1 млн 540 тис. 352 грн 30 коп., 3 тис. 654 грн - витрати зі сплати судового збору.
Зазначено, що заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Шевченківського районного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду мотивовано порушенням умов кредитного договору та наявності заборгованості, яка підлягає стягненню в судовому порядку.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Шевченківського районного суду                   м. Києва від 30 червня 2015 року повернуто особі, яка її подала.
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що відповідач ОСОБА_5 не погоджуючись із зазначеним вище заочним рішенням подала апеляційну скаргу не подаючи заяву про перегляд заочного рішення, у зв'язку чим порушила встановлений законодавством порядок оскарження заочного рішення. Судом першої інстанції не переглядалося заочне рішення, за результатами якого постановлено ухвалу про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або ухвалено повторне заочне рішення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати та передати матеріали апеляційної скарги на розгляд Київському апеляційному суду.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 грудня 2018 року відкрито провадження у справі та витребувано справу № 761/8652/14-ц з Шевченківського районного суду м. Києва.
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
У січні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, є такою, що обмежує доступ ОСОБА_5 до суду апеляційної інстанції, порушує засади верховенства права. Скаржниця зазначає, що ЦПК України, зокрема й стаття 357 цього Кодексу, яка містить вичерпний перелік випадків повернення апеляційної скарги, не передбачають підстави повернення апеляційної скарги на заочне рішення, як порушення встановленого законом порядку його оскарження. Також за змістом статті 357 ЦПК України питання повернення апеляційної скарги вирішує не одноособово суддя-доповідач, а суд апеляційної інстанції, визначений відповідно до вимог статті 33 цього Кодексу. На думку ОСОБА_5 заочне рішення місцевого суду не залежить від його перегляду в порядку статті 284 ЦПК України.
Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу
У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін, посилаючись на те, що положеннями Пленуму Верховного Суду від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ у апеляційному порядку», а також статей 228, 231 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення заочного рішення, які кореспондуються з положеннями статей 284, 287 цього Кодексу в редакції, чинній на час подання апеляційної скарги, оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги. Також зазначив, що 14 грудня 2018 року скаржницею подано заяву про перегляд заочного рішення, за якою відрито провадження, а заява призначена до розгляду. 
Короткий зміст відповіді на відзив ПАТ «УкрСиббанк»
У відповіді на відзив ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 зазначає, що здійснення цивільного судочинства відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України суперечить чинному ЦПК України; порядок апеляційного оскарження наведений у главі І розділу V ЦПК України «Апеляційне провадження», стаття 352 цього Кодексу не містить положень щодо особливостей (іншого прядку) апеляційного оскарження заочного рішення; відповідно до статті 129 Конституції України забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із основних засад судочинства; на відміну від касаційного оскарження право на апеляційний перегляд справи не залежить від визначних законом випадків; забезпечення права на апеляційний перегляд справи передбачене статтею 2 ЦПК України; оскарження заочного рішення місцевого суду в апеляційному порядку не залежить від його перегляду за правилами розділу ІІІ глави ІІ ЦПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Під час розгляду справи суди встановили, що судом першої інстанції ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк».
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, 24 грудня 2015 року ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою.
На час постановлення оскаржуваної ухвали апеляційного суду ОСОБА_5 не зверталався до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення суду першої інстанції.
2.        Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
Пунктом 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції, чинній з  15 грудня                 2017 року, передбачено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частинами першою, другою та п'ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
У пункті 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Конституційне право сторін по справі на захист порушених прав, свобод та інтересів повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.
Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України).
ЦПК Українив редакції, чинній станом дату ухвалення заочного рішення, а також редакції в чинній на час подання апеляційної скарги, встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення.
За змістом частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (частина четверта статті 287 ЦПК України).
Частинами другою та третьою статті 288 ЦПК України установлено, що позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, заочне рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України, тобто шляхом подання апеляційної скарги, лише позивачем.
Для відповідача встановлено спеціальний порядок, який представляє окрему стадію судового процесу, дотримання якої для відповідача є обов'язковим.
Аналогічні норми містилися в статтях 231, 232 ЦПК України в редакції, чинній на час ухвалення заочного рішення.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Таким чином, з урахуванням конституційного принципу судового захисту, верховенства права та правової визначеності, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що за змістом статей 284, 287 та 288 ЦПК України відповідачі вважаючи, що їхні права порушені заочним рішення, можуть захистити свої права шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення, та в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення або ухвалення повторного заочного рішення - шляхом подання апеляційної скарги.
Такий порядок перегляду заочного рішення та його оскарження узгоджується з Конвенцією та практикою ЄСПЛ.
На підставі викладеного вище, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що, у разі ухвалення заочного рішення по справі, відповідач повинен в обов'язковому порядку подати заяву про перегляд заочного рішення до суду, що його ухвалив. В разі залишення такої заяви без задоволення відповідач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги, що оскаржуваною ухвалою порушено право заявниці на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції, оскільки вказана ухвала не є перепоною для захисту прав ОСОБА_5, зокрема оскарження рішення місцевого суду до суду вищої інстанції, за умови дотримання визначених процесуальним законом процедур.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                         В. М. Сімоненко
А. О.Лесько 
С.Ю.Мартєв