Постанова
Іменем України
 
20 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 461/409/16-ц
 
провадження № 61-33188св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),   Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_2,
відповідач - публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Апеляційного суду Львівської області, у складі колегії суддів:         Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети О. М., від 12 червня 2017 року.
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про визнання договору поруки недійсним.
Позовна заява ОСОБА_2 мотивована тим, що 17 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» (далі -             ВАТ «Банк Універсальний»), правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 7-1/191 к-07 на загальну суму 130 000, 00 доларів США з терміном повернення кредиту до 16 жовтня 2014 року. Цього ж дня, між банком та ОСОБА_2 нібито було укладено договір поруки з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 7-1/191 к-07. Позивач заявив, що підпис, поставлений у договорі поруки напроти прізвища та ініціалів             «ОСОБА_2», вчинений іншою особою. Укладати договір поруки та поручатися за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань наміру він не мав. 
Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним договір поруки, укладений 17 жовтня 2007 року між ним та         ВАТ «Банк Універсальний».
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Галицького районного суду м. Львова, у складі судді         Радченка В. Є., від 17 лютого 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні заявлених позовних вимог.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач, підписуючи додаткову угоду до договору поруки підтвердив, що він укладав договір поруки та є його стороною. За таких обставин, втрата оригіналу оспорюваного договору не може бути підставою для визнання договору недійсним, а відтак відсутні підстави для визнання недійсним договору поруки.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2017 року скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 17 лютого       2017 року та ухвалено нове рішення, яким задоволено позовні вимоги       ОСОБА_2 Визнано недійсним договір поруки від 17 жовтня 2007 року, укладений між відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Доводячи факт підробки підпису в оскаржуваному договорі поруки, позивач просив суд призначити по справі судову почеркознавчу експертизу. Банк було зобов'язано надати оригінал оскаржуваного договору поруки від 17 жовтня 2007 року, однак відповідач не виконав вимог суду про надання оригіналу оскаржуваного договору поруки, пославшись на його втрату, що стало причиною відмови у призначенні почеркознавчої експертизи. Оскільки у проведенні судової почеркознавчої експертизи був зацікавлений саме позивач, який тим самим прагнув довести факт неналежності йому підпису у договорі поруки від імені поручителя, а відповідач, як кредитор за цим договором, ухилився від надання оригіналу оспореного позивачем договору поруки, чим унеможливив проведення судової експертизи, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність волевиявлення позивача, як учасника правочину, на укладення вказаного договору поруки.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У червні 2017 року ПАТ «Універсал Банк» подано до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій заявник просить скасувати рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що апеляційним судом повно і всебічно не з'ясовано обставини справи. При вирішенні спору по суті апеляційний суд не врахував, що ОСОБА_2, підписуючи додаткову угоду до договору поруки, підтвердив, що він укладав договір поруки та є його стороною. Факт ненадання оригіналу оскарженого договору поруки не може свідчити про його недійсність.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за поданою касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року       № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Відповідно до пункту 4 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
07 лютого 2019 року ухвалою Верховного Суду справу за позовом                    ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3, про визнання договору поруки недійсним, за касаційною скаргою ПАТ «Універсал Банк» на рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2017 року призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Доводи відзиву на касаційну скаргу 
ОСОБА_2 у відзиві на касаційну скаргу вказує на правильність висновків суду апеляційної інстанції про наявність правових підстав для задоволення заявлених ним позовних вимог. 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №7-1/191 к-07 на загальну суму 130 000, 00 доларів США з терміном повернення кредиту до 16 жовтня 2014 року. 
17 жовтня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_2 укладено договір поруки. 
Відповідно до пункту 1 договору поруки від 17 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_2, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати по зобов'язаннях боржника, що випливають з кредитного договору № 7-1/191-к-07 від 17 жовтня 2007 року. Згідно з цим договором боржник зобов'язаний до 16 жовтня 2014 року повернути кредит у розмірі 130 000,00 доларів США, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12, 75 % річних, комісію, штрафні санкції у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.
Пунктом 3 договору поруки від 17 жовтня 2007 року, укладеного між          ВАТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_2, передбачено, що відповідальність поручителя настає у випадку, коли боржник не виконує або не належним чином виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором. 
Згідно пункту 4 договору поруки від 17 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_2, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. 
Пунктом 9 договору поруки від 17 жовтня 2007 року, укладеного між           ВАТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_2, визначено, що за несвоєчасну сплату суми боргу, згідно пункту 5 даного договору, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення виконання зобов'язання.
Відповідно до пункту 5 договору поруки від 17 жовтня 2007 року, укладеного між ВАТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_2, поручитель відповідає по зобов'язаннях боржника в повному обсязі, а саме за повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісії, сплату неустойки, а також за відшкодування збитків, завданих кредитору невиконанням або неналежним виконанням боржником умов кредитного договору.
18 травня 2009 року між ВАТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № б/н до договору поруки від 17 жовтня 2007 року. Згідно з цією додатковою угодою, сторони погодились внести зміни до договору поруки від 17 жовтня 2007 року у зв'язку із внесенням змін до основного кредитного договору № 7-1/191 к-07 від 17 жовтня 2007 року.
Позиція Верховного Суду
Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до частин першої, другої та п'ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої           статті 3 ЦПК України, 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини третьої статі 10 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом(частина четверта      статті 10 ЦПК України, 2004 року).
Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Крім того, відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Аналогічні положення містить стаття 81 чинного ЦПК України.
Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу (частина друга статті 64 ЦПК України, 2004 року).
Пред'являючи позов, позивач стверджував, що 17 жовтня 2007 року він не підписував договір поруки, вказував, що підпис, поставлений у договорі поруки напроти прізвища та ініціалів «ОСОБА_2», вчинений іншою особою, укладати договір поруки та поручатися за виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань наміру він не мав.
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції, вказав про те, що ненадання відповідачем оригіналу оспореного договору поруки унеможливило проведення почеркознавчої експертизи, тобто позивач був позбавлений можливості довести факт неналежності його підпису на договорі поруки від імені поручителя саме через дії банку і саме ця обставина визнана підставою для ухвалення рішення про задоволення заявлених позовних вимог.
Разом з тим, апеляційний суд не надав оцінки доводам відповідача про те, що банком оригінал оспореного правочину було втрачено, натомість у наявності є оригінал додаткової угоди № б/н до договору поруки                    від 17 жовтня 2007 року (а.с. 142-145), якою сторони підтвердили наявність правовідносин, деталізували свої права і обов'язки. 
Крім того, за правилами частини шостої статті 147 ЦПК України, 2004 року, висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.
У пункті 16 договору поруки від 17 жовтня 2007 року, укладеного між          ВАТ «Банк Універсальний»та ОСОБА_2, вказано, що договір укладено у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, які мають однакову юридичну силі. Позивач не скористався своїм правом на надання оригіналів письмових доказів. 
Цивільним процесуальним законодавством саме на позивача покладено обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.
За правилами статті 301 ЦПК України, 2004 року, суддя-доповідач з'ясовує обставини, на які посилаються сторони та інші особи, які беруть участь у справі, як на підставу своїх вимог і заперечень; за клопотанням сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача (пункти 3, 6 частини першої статті 301 ЦПК України, 2004 року). 
Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення у справі, дійшов передчасного висновку про доведеність факту непідписання позивачем оспореного договору поруки і визнання його недійсним.
Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
За таких обставин, оскільки апеляційним судом неправильно проведено оцінку доказів у справі, ухвалено рішення, яке не можна вважати обґрунтованим, суд касаційної інстанції вважає, що рішення апеляційного суду в силу вимог статті 411 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно об'єктивно дослідити вказані в цій постанові докази у сукупності з іншими доказами у справі, надати оцінку доводам та поданим сторонами доказам в обґрунтування своїх вимог та заперечень, як в цілому, так і кожному доказу окремо.
Керуючись статтями 402, 409, 411, 415, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.
Рішення Апеляційного суду Львівської області від 12 червня 2017 року скасувати.
Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий | Д. Д. Луспеник
Судді | О. В. Білоконь
| Б. І. Гулько
| Є. В. Синельников
| С. Ф. Хопта