ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2019 року 
м. Київ

Справа №  922/5729/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Дроботової Т.Б., Чумака Ю.Я., 

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Приватного акціонерного товариства "Термолайф" - не з'явився,

Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" - Гей В.Г., Тищука М.А.,

Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" - не з'явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" - не з'явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент 
логістик компані" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 (у складі колегії суддів: Медуниця О.Є. (головуючий), Гребенюк Н.В., Пелипенко Н.М.)
та рішення Господарського суду Харківської області від 02.01.2018 (суддя Погорелова   О.В.)

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Термолайф"
до Публічного акціонерного товариства "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в особі відділення "Харківське відділення № 3 "АТ "Сбербанк Росії", Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд"

про визнання поруки такою, що припинена;

за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент логістик компані"
до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк", Приватного акціонерного товариства "Термолайф"

про визнання поруки такою, що припинена,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року Приватне акціонерне товариство "Термолайф" (далі - ПрАТ "Термолайф") звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" (далі - ПАТ "Сбербанк"), Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (далі - ПрАТ "Харківський коксовий завод"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Коксотрейд" (далі - ТОВ "Коксотрейд") та просило суд:

- визнати припиненим договір поруки від 04.09.2012, укладений між ПрАТ "Термолайф" та Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії" (далі - ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії"), найменування якого змінено на ПАТ "Сбербанк";

- визнати припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Термолайф" за договорами про відкриття кредитної лінії № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 та № 29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеними між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ТОВ "Коксотрейд", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012;

- визнати припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Термолайф" за договорами про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 та № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеними між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ПрАТ "Харківський коксовий завод", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що спірний договір поруки та зобов'язання, що випливали з його умов за відповідними договорами про відкриття кредитної лінії, припинились в силу закону на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України внаслідок непред'явлення ПАТ "Сбербанк" протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання вимоги до позивача як до поручителя, а також на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, внаслідок зміни зобов'язання без згоди ПрАТ "Термолайф" як поручителя, у зв'язку з чим збільшився обсяг його відповідальності.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент логістик компані" (далі - ТОВ "Менеджмент логістик компані") на підставі ст. 26 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) в редакції, чинній до 15.12.2017, звернулось з позовом до ПАТ "Сбербанк" та ПрАТ "Термолайф", в якому просило суд:

- визнати припиненим договір поруки від 04.09.2012, укладений між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії";

- визнати припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Термолайф" перед ПАТ "Сбербанк", що випливають з умов договору поруки від 04.09.2012.

В обґрунтування свого права на позов третя особа посилається на те, що оспорюваний договір поруки порушує її права як акціонера ПрАТ "Термолайф".

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Господарського суду Харківської області від 02.01.2018 позовні вимоги ПрАТ "Термолайф" - задоволено. Визнано припиненим договір поруки від 04.09.2012, укладений між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії". Визнано припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Термолайф" за договором про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ТОВ "Коксотрейд", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012. Визнано припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Термолайф" за договором про відкриття кредитної лінії №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ТОВ "Коксотрейд", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012. Визнано припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Термолайф" за договором про відкриття кредитної лінії №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ПрАТ "Харківський коксовий завод", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012. Визнано припиненими солідарні зобов'язання ПрАТ "Термолайф" за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ПрАТ "Харківський коксовий завод", що випливали з умов договору поруки від 04.09.2012. У задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - ТОВ "Менеджмент логістик компані" - відмовлено.

Місцевий суд, задовольняючи позовні вимоги ПрАТ "Термолайф", мотивував свої висновки тим, що: 20.01.2015 відповідачами було змінено зобов'язання за договорами про відкриття кредитної лінії №28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, №29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 без згоди ПрАТ "Термолайф" як поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, у зв'язку з чим на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припинилася з дня внесення таких змін. Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ "Менеджмент логістик компані", суд виходив з того, що характер порушеного права третьої особи із самостійними вимогами, спірний договір поруки не порушує права третьої особи саме як акціонера ПрАТ "Термолайф".

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 рішення Господарського суду Харківської області від 02.01.2018 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами, викладеними в рішенні місцевого суду.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій інстанції, 23.03.2018 ПАТ   "Сбербанк" звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 02.01.2018 в частині задоволення позовних вимог ПрАТ "Термолайф" скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Термолайф" у повному обсязі.

Доводи касаційної скарги обґрунтовано тим, що суди дійшли помилкового висновку щодо збільшення обсягу відповідальності позивача без його згоди як поручителя у зв'язку зі зміною умов кредитних договорів, а також невірно застосували до спірних правовідносин положення ст. 559 ЦК України.

ПрАТ "Термолайф" подано відзив на касаційну скаргу, у якому просить рішення та постанову судів попередніх інстанцій залишити без змін, а касаційну скаргу відхилити.

ПАТ   "Сбербанк" подало додаткові пояснення до касаційної скарги.

ПрАТ "Термолайф" подало клопотання про врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

ПАТ   "Сбербанк" подало додаткові пояснення, у яких повторно просить касаційну скаргу задовольнити, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 02.01.2018 в частині задоволення позовних вимог ПрАТ "Термолайф" скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПрАТ "Термолайф" у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників ПАТ   "Сбербанк", дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судами встановлено, що 04.09.2012 між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (нове найменування - ПАТ "Сбербанк") та ПрАТ "Харківський коксовий завод" були укладені договори про відкриття кредитної лінії:

- № 26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 (далі - кредитний договір-1), яким передбачено надання ПрАТ "Харківський коксовий завод" кредиту у розмірі 7 280 000,00 дол. США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017 (п. 1.4);
- № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 (далі - кредитний договір-2), яким передбачено надання ПрАТ "Харківський коксовий завод" кредиту у розмірі 10 874 000,00 дол. США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017 (п. 1.4).

Також 04.09.2012 між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" та ТОВ "Коксотрейд" були укладені договори про відкриття кредитної лінії:

- № 28-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 (далі - кредитний договір-3), яким передбачено надання ТОВ "Коксотрейд" кредиту у розмірі 4 466 000,00 дол. США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017 (п. 1.4);

- № 29-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 (далі - кредитний договір-4), яким передбачено надання ТОВ "Коксотрейд" кредиту у розмірі 400 000,00 дол. США у вигляді кредитної лінії (п. 1.2) з остаточним строком повернення кредиту 01.09.2017 (п. 1.4).

Пунктами 1.3 кредитних договорів-1, 2, 3, 4 встановлено змінювану процентну ставку та підпунктами 1.3.1-1.3.8 встановлено, що розмір процентної ставки визначається як сума погодженого кредитодавцем та позичальником індексу (базова процентна ставка) і маржі кредитодавця та розраховується за наступною формулою: R=LIBOR6M+M, де R - розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом у відсотках річних; LIBOR6M (Лондонська міжбанківська ставка пропозиції) - базова процентна ставка, яка визначається на підставі даних інформаційних систем Thomson REUTERS та/або BLOMBERG; М - маржа кредитодавця - 11%, яка є незмінною протягом дії Кредитних договорів-1, 2, 3, 4.

На дату укладення кредитних договорів-1, 2, 3, 4 розмір змінюваної процентної ставки становив 11,75% річних (пп. 1.3.2 п. 1.3 кредитних договорів-1, 2, 3, 4), який був зафіксований cторонами як мінімальний розмір змінюваної процентної ставки (пп.   1.3.5 п. 1.3 кредитних договорів-1, 2, 3, 4).

Також сторонами встановлено максимальний розмір змінюваної процентної ставки на рівні 20% річних (пп. 1.3.3 п. 1.3 кредитних договорів-1, 2, 3, 4).

Сторонами кредитних договорів-1, 2, 3, 4 погоджено, що зміна розміру змінюваної процентної ставки відбувається автоматично, не потребує внесення змін до кредитних договорів-1, 2, 3, 4, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки (пп. 1.3.8 п. 1.3 Кредитних договорів-1, 2, 3, 4).

У випадку порушення позичальником будь-якого із зобов'язань за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 змінювана процентна ставка за користування кредитом збільшується на 2 процентних пункта, після чого розмір змінюваної процентної ставки розраховується за формулою: R=LIBOR6M+M+2% (два проценти річних). Сторонами кредитних договорів-1, 2, 3, 4 погоджено, що така зміна розміру змінюваної процентної ставки не потребує внесення змін до кредитних договорів-1, 2, 3, 4, але потребує письмового повідомлення позичальника не пізніш ніж за 15 календарних днів до застосування нового розміру змінюваної процентної ставки (п.   6.6 кредитних договорів-1, 2, 3, 4).

Додатками № 1 до кредитних договорів-1, 2, 3, 4 (далі - додатки № 1) є "Порядок визначення розміру процентної ставки за кредитним договором".

Пунктами 3 додатків №1 від 04.09.2012 передбачено, що в разі, якщо кредитовий оборот позичальника в банку дорівнює або більше ніж 90% від загального кредитового обороту позичальника, позичальником сплачуються проценти за користування кредитом в розмірі, що визначений відповідно до умов кредитного договору, а якщо менше ніж 90% від загального кредитового обороту позичальника - позичальником сплачуються проценти за користування кредитом, що будуть розраховані за формулою: R=LIBOR6M+M+2%.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальників за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 між ПрАТ "Термолайф" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" було укладено договір поруки від 04.09.2012 (далі - договір поруки), відповідно до ст. 1 якого ПрАТ "Термолайф" поручилося за виконання ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ТОВ "Коксотрейд" їх кредитних зобов'язань перед ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" за кредитними договорами-1, 2 та кредитними договорами-3, 4 відповідно.

Стаття 2 договору поруки передбачає забезпечення зобов'язань, які не виконані одним із позичальників або обома позичальниками, та які передбачені кредитними договорами-1, 2, 3, 4, зокрема, але не обмежуючись зобов'язаннями, переліченими у пп. 2.1.1 статті 2 договору поруки.

При цьому, сторонами договору поруки погоджено, що зміна розміру процентної ставки внаслідок її перегляду на умовах та в порядку, визначеному в п.п. 1.3, 6.6 кредитних договорів-1, 2, 3, 4 та додатків № 1 не потребує внесення змін до договору поруки.

Пунктом 6.2 ст. 6 договору поруки поручителем надано згоду на можливе продовження терміну дії кредитних договорів-1, 2, 3, 4, при якому дія договору поруки буде автоматично продовжуватись на строк такої пролонгації.

Також, відповідно до п. 3.1 ст. 3 договору поруки поручитель надав свою згоду на забезпечення порукою виконання зобов'язань боржників за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 з усіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи і ті, що можуть бути укладені у майбутньому.

Згідно з п. 6.9 договору поруки цей договір може бути змінений тільки за взаємною згодою сторін за умови, що такі згоди викладені у письмовій формі.

20.01.2015 між ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" без згоди ПрАТ "Термолайф"  уклав з ПАТ "Харківський коксовий завод" та ТОВ "Коксотрейд" відповідачами договори про внесення змін до основних договорів: № 8 від 20.01.2015 до кредитного договору-1; № 9 від 20.01.2015 до кредитного договору-2; № 9 від 20.01.2015 до кредитного договору-3; № 15 від 20.01.2015 до кредитного договору-4.

Згідно з вказаними договорами про внесення змін до основних договорів від 20.01.2015 були змінені додатки №1 до основних договорів "Порядок визначення розміру процентної ставки по кредитному договору".

Так, договорами про внесення змін до основних договорів від 20.01.2015:

1) викладено пункти 3 додатків №1 до основних договорів в нових редакціях, відповідно до яких:

- порядок визначення звичайної змінюваної процентної ставки, що визначається за формулою: R=LIBOR6M+M був доповнений положеннями згідно яких, застосування визначеного таким чином розміру змінюваної процентної ставки за кредитом було обумовлено дотриманням групою компаній певних показників: кредитовий оборот компаній групи в іноземній валюті (щоквартально) з 01.01.2015 по 31.12.2015 або більше ніж 75 % від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті та кредитового обороту компаній групи дорівнює або більш 80% від загального кредитового обороту компаній групи у національній валюти при одночасному виконанні обох умов; кредитовий оборот компаній групи в іноземній валюті (щоквартально) з 01.01.2015 по 31.12.2015 або більше ніж 75 % від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті та кредитового обороту компаній групи дорівнює або більш 80% від загального кредитового обороту компаній групи у національній валюти при одночасному виконанні обох умов;

- умови про застосування підвищеного розміру процентної ставки за кредитом, що визначається за формулою: R=(LIBOR6M+M)+ 2 % (два процента річних) було доповнено такою додатковою підставою як недотримання групою компаній показників їх кредитового обороту в іноземній валюті (щоквартально) з 01.01.2015 по 31.12.2015 або більше ніж 75 % від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті та кредитового обороту компаній групи дорівнює або більш 80% від загального кредитового обороту компаній групи у національній валюти при одночасному виконанні обох умов;

2) викладені пункти 3.4 основних договорів в нових редакціях, відповідно до яких: введено додаткову підставу дострокового погашення заборгованості за основними договорами: позичальники за основними договорами зобов'язалися з 01.01.2015 по 31.12.2015 щоквартально забезпечити проведення виручки від проведення реалізації товарів за рахунками в установі банку, у розмірі не менш - 75 % від кредитового обороту компаній групи в іноземній валюті; та 80% від загального кредитового обороту вказаної групи компаній у національній валюти. У випадку невиконання позичальниками вказаного зобов'язання процентна ставка за кредитами встановлюється на 2 процентних пункту вище діючої за основними договорами. У випадку невиконання позичальниками вказаних зобов'язань банк також має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитами, наданими основними договорами.

Звертаючись з даним позовом, ПрАТ "Термолайф", зокрема, зазначало, що згідно з договорами про внесення змін до кредитних договорів від 20.01.2015 відповідачі без згоди позивача як поручителя внесли зміни до кредитних договорів, що призвело до збільшення відповідальності поручителя і мало прояв у встановленні додаткової підстави для застосування підвищеної на 2 % процентної ставки за кредитами, а також до встановлення додаткової підстави для дострокового погашення заборгованості за кредитами, а тому договір поруки та відповідні солідарні зобов'язання ПрАТ "Термолайф" за кредитними договорами-1, 2, 3, 4 припинились у силу закону на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України

За змістом ст. 236 ГПК України рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин.  Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Однак рішення та постанова судів попередніх інстанцій в частині позовних вимог ПрАТ   "Термолайф" не відповідають вказаним вимогам законодавства, враховуючи наступне.

За змістом ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час звернення до суду у жовтні 2015 року) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. 

Разом з тим, у випадку наявності рішення суду, яке набрало законної сили та яким задоволено вимоги кредитора до поручителя, підстав для застосування положень статті 559 ЦК України немає.

Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Об'єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №   922/5787/15, 
постановах Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 372/633/14-ц, від 21.02.2018 у справі № 490/7570/15-ц, від 28.02.2018 у справі № 761/2817/16-ц, від 21.02.2018 у справі № 756/11318/15-ц, від 05.03.2018 у справі № 331/6384/16-ц, від 21.03.2018 у справі № 646/9491/15-ц, від 16.05.2018 у справі № 317/503/16-ц, від 23.05.2018 у справі № 357/6457/15-ц, від 24.05.2018 у справі № 752/539/16-ц, від 11.07.2018 у справі № 761/39525/16-ц, а також постановах Верховного Суду України від 26.11.2014 у справі № 6-75цс14 та від 06.07.2016 у справі № 6-1199цс16.

Однак суди попередніх інстанцій наведеного не врахували та під час застосування до спірних правовідносин положень ст. 559 ЦК України не з'ясували всіх фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору та не надали оцінки обставинам справи на предмет наявності судових рішень про стягнення з ПрАТ "Термолайф" як поручителя за договором поруки від 04.09.2012 заборгованості за відповідними кредитними договорами-1, 2, 3, 4.

Крім того, поза увагою судів залишилося те, що як вбачається із матеріалів справи, сторонами договору поруки від 04.09.2012 є ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" (кредитор) і ПрАТ "Термолайф" (поручитель), натомість позовні вимоги про визнання припиненим цього договору поруки та визнання припиненими солідарних зобов'язань за кредитними договорами заявлено ПрАТ "Термолайф" до ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" в особі відділення "Харківське відділення №   3 АТ "Сбербанк Росії".

Проте питання належності відповідача за позовом ПрАТ "Термолайф" суди також не з'ясовували.

Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли передчасних висновків в частині позовних вимог ПрАТ "Термолайф" до ПАТ "Дочірній Банк Сбербанку Росії" в особі відділення "Харківське відділення № 3 "АТ "Сбербанк Росії", ПрАТ "Харківський коксовий завод" та ТОВ "Коксотрейд".

Про необхідність встановлення наведених вище обставин при вирішенні аналогічних позовних вимог зазначено в постанові Об'єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №   922/5787/15, в якій було надано роз'яснення щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відповідно до приписів ст. 300 ГПК України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 

Враховуючи зазначене, рішення та постанова судів попередніх інстанцій у вказаній частині підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Водночас правомірність рішення та постанови судів попередніх інстанцій в частині позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, - ТОВ "Менеджмент логістик компані" до ПАТ "Сбербанк" та ПрАТ "Термолайф" не оскаржуються ПАТ "Сбербанк" до суду касаційної інстанції.

З огляду на зазначене, перевіривши рішення та постанову судів попередніх інстанцій в межах вимог касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо наявності підстав для їх скасування в частині задоволення позовних вимог ПрАТ "Термолайф" та направлення справи у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції. Водночас рішення судів попередніх інстанцій в частині вирішення позовних вимог ТОВ "Менеджмент логістик компані" підлягають залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" задовольнити частково.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 02.01.2018 у справі №922/5729/15 скасувати в частині задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Термолайф", а справу у цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

3. В частині вирішення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент логістик компані" постанову Харківського апеляційного господарського суду від 26.02.2018 та рішення Господарського суду Харківської області від 02.01.2018 у справі №922/5729/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя           І.С. Берднік

Судді          Т.Б. Дроботова

          Ю.Я. Чумак