Постанова
Іменем України                                       
 
10 квітня 2019 року 
 
м. Київ
 
справа № 635/8677/15-ц
 
провадження № 61-2449св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
 
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., 
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_2,
відповідач - ОСОБА_3,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Харківського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Бурлаки І. В., Кіся П. В., Яцини В. Б., від 26 грудня 
2018 року.
 
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
 
У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до 
ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку.
Позовна заява мотивована тим, що сторони є співвласниками 
будинку АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожний. Зазначала, що з 1969 року вона самостійно користувалась спірним будинком у цілому, проводила у ньому поточні ремонти, у 2001-2002 роках зробила капітальний ремонт фундаменту будинку, даху та веранди, встановила нові огорожу та ворота, самостійно здійснила підведення газу до будинку, сплачує всі комунальні та страхові платежі. З боку відповідача почали виникати спори з питань користування будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою. Він бажає користуватися належною йому часткою спірного майна, але вони не можуть дійти згоди, оскільки самостійно поділити спірний будинок та визначити, порядок користуватися не можуть. Вказувала, що відповідно до висновку експертизи спірний будинок поділу не підлягає, визначити порядок користування ним теж є неможливим у зв'язку із технічним станом будинку. Ринкова вартість спірного будинку станом на серпень 2016 року становить 121 030,00 грн. Зазначала, що ідеальні частки співвласників не можуть бути виділені в натурі, тому цей будинок є неподільним. У них з відповідачем різні сім'ї, тому проживання з ним спільно у будинку, який складається з однієї житлової кімнати, є неможливим. Вважала, що припинення права власності на 1/2 частину спірного будинку не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам його родини, оскільки вони у спірному будинку не проживають, він має інше житло в цьому ж населеному пункті, де постійно проживає зі своєю родиною. Нею внесено на депозитний рахунок суду вартість 1/2 частини спірного будинку у розмірі 60 515,00 грн.
 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач, змінивши позовні вимоги,просила суд припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину у житловому будинку АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на 1/2 частину зазначеного будинку.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області, у складі судді Назаренка О. В., від 14 вересня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено. Припинено право власності ОСОБА_3 на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ідеальні частки співвласників не можуть бути виділені у натурі, тому спірний будинок є неподільним, визначення порядку користування ним є неможливим. Припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки він є власником іншого нерухомого майна, у спірному будинку не проживає. Позивач внесла на депозитний рахунок суду компенсацію вартості 1/2 частини спірного будинку, визначеної висновком судової будівельно-технічної експертизи.
 
Короткий зміст постанови апеляційного суду
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 26 грудня 2018 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Оскільки частка відповідача рівноцінна частці позивача, тобто сторонам належить по 1/2 частці спірного будинку, тому вважати її незначною підстав немає. Ринкова вартість спірного будинку визначена у сумі у 121 030,00 грн, однак згідно звіту про визначення ринкової вартості майна ринкова вартість об'єкту оцінки складає                       376 405,00 грн, проте на депозитний рахунок суду внесено тільки                          60 515,00 грн, що завдає істотну шкоду інтересам відповідача.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи
 
У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до того, що суд апеляційної інстанції не з'ясував фактичні обставини, взяв до уваги звіт про ринкову вартість спірного майна, наданий відповідачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, не навів мотиви відхилення вартості будинку, визначеної на підставі судової будівельно-технічної експертизи 
від 14 вересня 2016 року. Суд апеляційної інстанції не врахував, що спільне володіння і користування спірним будинком співвласниками неможливо та дійшов неправильного висновку про те, що припинення права власності завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідач не заявляв клопотання про проведення додаткової чи повторної експертизи, не надавав звіт про визначення вартості спірного будинку, який був складений 14 листопада 2016 року. Зазначений звіт не може вважатись належним доказом, оскільки у ньому відсутні посилання на документи, обстеження, застосовані методи визначення вартості будинку, неправильно вказана загальна площа спірного будинку.
 
Відзиву на касаційну скаргу не надходило
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 лютого 2019 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.
 
05 березня 2019 року справу передано судді-доповідачу.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п'яти суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
ОСОБА_2 є співвласником 1/2 частини будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Другою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області 19 серпня 1995 року № 1-1488.
 
ОСОБА_3 є співвласником іншої 1/2 частини зазначеного будинку на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області 
від 17 червня 2014 року у справі № 635/3970/14-ц.
 
Згідно відомостей, зазначених у технічному паспорті на будинок, до складу спірного житлового будинку без урахування самочинних будівель входять: будинок літ. «А-1» загальною площею 43,50 кв. м, житловою 
площею 24,70 кв. м, веранда літ. «а1», ганок літ. «а2», навіс літ. «а3», господарські будівлі та споруди - погріб літ. «В», вбиральня літ. «Ж», літній душ літ. «Д», огорожі № № 1-3, ворота № 4.
 
Основна частина житлового будинку літ. «А-1» складається з наступних приміщень: кухня «1-4» площею 18,80 кв. м, житлова кімната «1-5» площею 24,70 кв. м. Загальна площа приміщень в основній частині житлового будинку складає 43,50 кв. м.
 
На підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи 
№ 3093/9210/9211, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз імені М. С. Бокаріуса 14 вересня 2016 року, встановлено, що виділити в натурі частки співвласників згідно їх ідеальних часток, без урахування самовільних будівель та споруд та з відступом від ідеальних часток не надається можливим, варіанти виділу часток співвласників у праві спільної часткової власності у зв'язку з цим не надані, не визначений і порядок користування спірним житловим будинком, у зв'язку з тим, що спірний житловий будинок з дерев'яними стінами має знос 63%, тому відповідно до пункту 2.5.1 Методики «Організація проведення судових будівельно-технічних експертиз по цивільних справах» житловий будинок розподілу або визначенню порядку користування не підлягає, технічний стан житлового будинку не дозволяє проведення розподілу або визначення порядку користування ним, проведення будь-яких ремонтно-будівельних робіт, що необхідні при переплануванні будинку, також неможливо.
 
За цим же висновком судової експертизи порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою не визначено у зв'язку з неможливістю розподілу житлового будинку. Переобладнання даного будинку не пропонуються у зв'язку з неможливістю розподілу житлового будинку.
 
Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи встановлена ринкова вартість спірного житлового будинку загальною площею 43,50 кв. м, житловою площею 24,70 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, яка складає станом на серпень 2016 року 
121 030 грн, тому грошова компенсація за 1/2 частину будинку згідно його ринкової вартості складає 60 515,00 грн.
 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 1/2 частина житлового будинку АДРЕСА_1 не єдина житлова нерухомість, яка перебуває у власності ОСОБА_3
 
Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості майна 
№ 1444630_14112016_658, складеного товариством з обмеженою відповідальністю «Квартал» 14 листопада 2016 року, наданого відповідачем під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 58,6 кв. м, житловою площею 24,7 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві приватної власності, станом на 14 листопада 2016 року 
складає 376 405,00 грн.
 
Позиція Верховного Суду
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
 
Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
 
Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
 
Зазначена правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року 
№ 6-2784цс15 і підстав для відступлення від цієї позиції колегія суддів не вбачає, така судова практика є незмінною.
 
Аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.
 
Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім'ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який є спільним майном.
 
Статтями 10, 60 ЦПК України, 2004 року визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні положення містяться у статті 81 нової редакції ЦПК України.
 
Згідно зі статтею 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
 
За змістом статті 66 ЦПК України, 2004 року, та статті 102 чинної редакції ЦПК України висновок експерта - це докладний опис досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.
 
У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, встановивши на підставі висновку експерта, що ідеальні частки співвласників будинку не можуть бути виділені в натурі, поділ будинку, а також визначення порядку користування ним між співвласниками є неможливим, будинок однокімнатний, позивач є особою похилого віку, яка на протязі декількох десятиліть проживає у будинку, а відповідач спірним будинком не користується, врахувавши неможливість спільного володіння та користування спірним будинком, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування положень статті 365 ЦК України до правовідносин сторін. 
 
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що припинення права відповідача на частку у спірному будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам, оскільки відповідач має у власності декілька об'єктів житлової нерухомості, у тому числі і на території Харківської області (т. 1, 
а. с. 132-143), спірним будинком не користується.
 
Визначаючи вартість частки відповідача у спірному будинку, суд першої інстанції виходив із висновку судової будівельно-технічної експертизи 
від 14 вересня 2016 року № 3093/9210/9211, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Бокаріуса на підставі ухвали суду від 25 лютого 2016 року. Зазначеним висновком встановлено, що ринкова вартість спірного житлового будинку становить 121 030 грн.
 
Позивачем було внесено на депозитний рахунок суду першої інстанції вартість частки відповідача, визначеної відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14 вересня 2016 року № 3093/9210/9211 у розмірі 60 515 грн.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
 
Апеляційний суд, приймаючи як новий письмовий доказ копію витягу зі звіту про визначення ринкової вартості майна № 1444630_14112016_658, складеного ТОВ «Квартал» 14 листопада 2016 року, не навів мотивів відхилення висновку судової будівельно-технічної експертизи 
від 14 вересня 2016 року № 3093/9210/9211, проведеної Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Бокаріуса на підставі ухвали суду першої інстанції від 25 лютого 2016 року, не звернув увагу, що площа спірного будинку у звіті відрізняється від площі, зазначеної у правоустановчих документах на будинок та у висновку судової 
будівельно-технічної експертизи, не врахував, що під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції відповідач не заявляв клопотання про проведення додаткової чи повторної судової експертизи, не висловлював свої заперечення стосовно визначеної судовим експертом вартості спірного будинку. Копія звіту, яка міститься у матеріалах справи є неповною (містить не всі сторінки, відсутні фотознімки), звіт складено 14 листопада 2016 року, тобто під час розгляду справи у суді першої інстанції, проте суд апеляційної інстанції не з'ясував причини неподання відповідачем зазначеного письмового доказу до суду першої інстанції. За таких обставин, оцінка судом апеляційної інстанції доказів у справі не може вважатись такою, що відповідає вимогам статей 89, 110 ЦПК України.
 
Таким чином, суд першої інстанції належним чином виконав вимоги                 статті 212 ЦПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи) щодо оцінки доказів і дотримався вимог статті 213 ЦПК України (у редакції, чинній на момент розгляду справи) щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив обставини справи та правильно вирішив спір.
 
За правилами статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
 
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що постанова апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції. 
Керуючись статтями 141, 400, 402, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2задовольнити.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 26 грудня 
2018 року скасувати.
 
Рішення Харківського районного суду Харківської областівід 14 вересня 2017 рокузалишити в силі.
 
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_2) судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 коп. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                                      Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                                     О. В. Білоконь
 
                                                                                                                  Б. І. Гулько
 
        Є. В. Синельников
 
        С. Ф. Хопта