ПОСТАНОВА
Іменем України

12 березня 2019 року 
Київ
справа №522/3049/17
адміністративне провадження №К/9901/36995/18
                                              №К/9901/36996/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 
розглянувши в письмовому провадженні касаційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року (головуючий суддя Шеметенко Л.П., судді: Потапчук В.О., Семенюк Г.В.) у справі №522/3049/17 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії, стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
У лютому 2017 року ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі також - відповідач, Головне УПФ) здійснити перерахунок та виплату пенсії з 1 січня 2017 року на підставі Довідки від 6 лютого 2017 року №2.2.1-39-58 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій» без обмеження максимальним розміром пенсії та стягнути на його користь заборгованість згідно проведеного перерахунку пенсії.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному УПФ та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З січня 2017 року у позивача виникло право на перерахунок раніше призначеної пенсії у зв'язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців. Однак, всупереч вимогам чинного законодавства відповідач перерахунок пенсії не здійснює, у зв'язку із чим позивач вимушений звернутись до суду із позовом за захистом своїх прав на належне пенсійне забезпечення.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 3 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено. Зобов'язано Головне УПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2017 року на підставі Довідки від 6 лютого 2017 року №2.2.1-39-58 «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій» без обмеження максимальним розміром пенсії та стягнути на його користь заборгованість згідно проведеного перерахунку пенсії. 
Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову про часткове задоволення позову. Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у проведенні ОСОБА_1 перерахунку пенсії на підставі Довідки «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій» від 6 лютого 2017 року №2.2.1-39-58. Зобов'язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі Довідки «Про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій» від 6 лютого 2017 року №2.2.1-39-58, починаючи з 1 січня 2017 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що наказом Міністра оборони України від 19 жовтня 1999 року №600 майора ОСОБА_1, старшого штурмана-заступника начальника чергової зміни, відряджено у розпорядження Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (надалі також - Украерорух).
Наказом Одеського регіонального структурного підрозділу ДП обслуговування повітряного руху України від 21 листопада 2005 року №93/к на підставі наказу заступника Міністра оборони України від 27 жовтня 2005 року №45 та наказу генерального директора від 9 листопада 2005 року №531/о підполковника ОСОБА_1, заступника керівника польотів районного диспетчерського центру Одеського РСП Украероруху, звільнено з посади та виключено із списків особового складу підприємства з 1 грудня 2005 року, направлено для зарахування на військовий облік до Київського РВК м. Одеси (а.с. 9, 10).
З 2005 року позивач перебуває на обліку в Головному УПФ та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).
Наказом ДП «Украерорух» від 20 січня 2017 року №20 з 1 січня 2017 року підвищено посадові оклади військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху, в тому числі за посадою, яку обіймав позивач.
На підставі зазначеного наказу Державним підприємством обслуговування повітряного руху України позивачу видано довідку від 6 лютого 2017 року №2.2.1-39-58 про розмір грошового забезпечення за посадою заступника керівника польотів районного диспетчерського центру РСП, згідно якої з 1 січня 2017 року розмір грошового забезпечення за вказаною посадою становить 18204,5 грн. (а.с. 11), для подальшого перерахунку призначеної пенсії.
Однак, Головне УПФ відмовило позивачу у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку із збільшенням грошового забезпечення, посилаючись на відсутність відповідного рішення Кабінету Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення або введення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для відповідної категорії військовослужбовців.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився апеляційний суд, що Кабінет Міністрів України делегував своє право керівникам державних органів, у тому числі й Директору Державного підприємства обслуговування повітряного руху України визначати розміри посадових окладів військовослужбовців які відряджені до Украероруху, тому Наказ ДП «Украерорух» №20 від 20 січня 2017 року є підставою для перерахунку пенсії позивача відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону №2262-ХІІ в зв'язку зі зміною розміру грошового забезпечення. Той факт, що відбулася фактична зміна розміру грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, підтверджується Довідкою про розміри грошового забезпечення, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України Довідка № 2.2.1-39-58 від 6 лютого 2017 року.
Разом з тим, апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про зобов'язання органу Пенсійного фонду провести спірний перерахунок пенсії без обмеження відповідним розміром, оскільки визнав його таким, що не ґрунтується на нормах Закону, які є чинними на момент виникнення у позивача цього права. Також суд апеляційної інстанції вказав на помилковість висновку суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості згідно проведеного перерахунку пенсії.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанцій, Головне УПФ подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що у довідці наданої для перерахунку пенсії міститься посилання на наказ Украероруху, а не на постанову Кабінету Міністрів України, хоча у Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (далі - Порядок), чітко визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» пенсій проводиться лише у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України, яке і повинно зазначатись у довідці для перерахунку пенсій. Таким чином, на думку відповідача, наказ Украероруху, на який посилається позивач, не може бути підставою для перерахунку пенсій та не може зазначатись в довідці для перерахунку пенсії.
ОСОБА_1 також подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на помилковість висновків суду апеляційної інстанції про наявність підстав для обмеження пенсії максимальним розміром, просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано неконституційним в цілому частину сьому статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Тобто, з 20 грудня 2016 року відсутня в Законі №2262-ХІІ така норма, а тому з цього часу виплата пенсії має здійснюватися без обмеження максимальним розміром.
У запереченнях на касаційну скаргу позивача Головне УПФ вказує, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а тому висновок апеляційного суду щодо обмеження пенсії позивача максимальним розмір є правильним.
У запереченнях на касаційну скаргу Головного УПФ позивач вказує на безпідставність її доводів та підтримання доводів своєї касаційної скарги, у зв'язку з чим просить постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі постанову суду першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційних скарги та заперечення на них, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права і дотримання ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а касаційну скаргу позивача слід задовольнити частково з огляду на таке.
Відповідно до частини третьої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв'язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв'язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
З наведеної норми права вбачається, що підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб'єкта владних повноважень, наділеного правом встановлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 19 липня 1999 року № 1281 «Про створення об'єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» передбачено, зокрема, що грошове та матеріальне забезпечення військовослужбовців, відряджених до Украероруху, потрібно здійснювати у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2001 року № 104 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і установ виконання покарань, відряджених до органів виконавчої влади та інших цивільних установ».
Відповідно до пункту 80 Положення про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, затвердженого Указом Президента України від 7 листопада 2001 року № 1053/2001, пенсійне забезпечення звільнених у запас або у відставку відряджених військовослужбовців здійснюється на загальних підставах, передбачених законодавством для військовослужбовців.
За правилами пункту 1 Порядку (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за зазначеним Законом, або у зв'язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.
Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», який був чинним на момент виникнення спірних правоідносин, передбачено, що керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право установлювати посадові оклади військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, посади яких не передбачені цією постановою, у відповідних випадках.
Таким чином, Кабінет Міністрів України делегував керівникам державних органів своє право визначати розміри посадових окладів, а тому наказ № 20, яким підвищено посадові оклади військовослужбовців, відряджених до Украероруху, є підставою для перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ.
Абзацом сьомим пункту 3 Порядку встановлено, що особам, що відряджалися для виконання службових обов'язків до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших установ, організацій і підприємств та були звільнені із служби у зв'язку з виходом на пенсію безпосередньо з посад, на яких вони перебували, перерахунок пенсій провадиться на підставі довідок про розмір грошового забезпечення, виданих зазначеними органами, установами, організаціями і підприємствами.
Як було встановлено судом Наказом ДП «Украерорух» № 20 від 20 січня 2017 року «Про підвищення посадових окладів військовослужбовцям, які відряджені до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України» з 1 січня 2017 року збільшено розмір посадових окладів військовослужбовцям відряджених до ДП «Украерорух», в тому числі за посадою, яку обіймав позивач до звільнення.
Той факт, що відбулася фактична зміна розміру грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, підтверджується Довідкою про розміри грошового забезпечення, наданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України Довідка № 2.2.1-39-58 від 6 лютого 2017 року.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що пенсії військовослужбовців, відряджених до Украероруху, підлягають перерахунку відповідно до частини третьої статті 63 Закону № 2262-ХІІ у зв'язку зі зміною розміру грошового забезпечення на підставі наказу державного органу, якому Кабінет Міністрів України делегував своє право визначати розміри посадових окладів.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 24 квітня 2018 року у справі № 461/939/17 та від 10 липня 2018 року у справі № 461/6479/16-а.
Щодо застосування апеляційним судом положень частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII щодо обмеження пенсії максимальним розміром 10740 гривень, колегія суддів звертає увагу на наступне.
Положення статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність доповнено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 848-VIII.
Зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.
Згідно з пунктом другим резолютивної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року, зокрема, частина сьома статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Таким чином, буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.
Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Даний висновок узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17 та від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17.
Щодо доводів позивача про його бажання здійснити розподіл судових витрат шляхом стягнення їх не з відповідача, у якого відсутні кошти, а з Державного бюджету України, колегія суддів зазначає, що питання розподілу судових витрат визначено КАС України, яким зобов'язаний керуватися суд при вирішенні цього питання.
Статтею 94 КАС України (в редакції чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, бажання позивача здійснити розподіл судових витрат шляхом повернення їх з Державного бюджету України не узгоджується з вимогами процесуального закону, яким імперативно визначено присудження судових витрат сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.
Таким чином, правильним є висновок апеляційного суду в частині розподілу судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного УПФ, а не Державного бюджету України, як це помилково зроблено судом першої інстанції.
Суд касаційної інстанції вважає правильним і висновок апеляційного суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості згідно проведеного перерахунку пенсії. Апеляційний суд правильно врахував, що виходячи з вимог ст.ст. 21, 105, 162 КАС України, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Згідно з частинами першою, третьою статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Ураховуючи наведене рішення суду апеляційної інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про здійснення перерахунку та виплату пенсії без обмеження її максимальних розміром підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині. В іншій частині постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.
Керуючись статтями 345, 351, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі №522/3049/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести спірний перерахунок пенсії без обмеження відповідним розміром скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині.
У зв'язку з цим доповнити абзац п'ятий резолютивної частини постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі №522/3049/17 після слів і цифр «починаючи з 01.01.2017 року» словосполученням «без обмеження її максимальним розміром».
В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 червня 2017 року у справі №522/3049/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду