Постанова
Іменем України 
04 квітня 2019 року
м. Київ
Справа № 631/273/18
Провадження № 51 – 9955 км 18
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
 
за участю: 
секретаря судового засідання                          ОСОБА_4 , 
прокурора                                                   ОСОБА_5 , 
 
розглянув в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12018220390000045 від 24 січня 2018 року щодо 
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 січня 2012 року за ст. 187 ч. 4 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 09 серпня 2016 року звільненого з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання, 
за ст. 185 ч. 3 КК України, 
за касаційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката      ОСОБА_7 на вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 .
Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Строк відбуття покарання  ОСОБА_6 вказано обчислювати з моменту звернення вироку до виконання та затримання ОСОБА_6 .
Стягнуто з  ОСОБА_6 витрати на залучення експерта в розмірі 715 грн.00 коп.
Речові докази по справі: кутову шліфувальну машинку марки «WITYAZ» модель «WPAG 320», яку передано потерпілому під розписку, - залишено в розпорядженні ОСОБА_8 .
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, за наступних обставин. 
Так,  ОСОБА_6 за обставин, встановлених вироком суду, 23 січня 2018 року близько 21-10 години проник в домоволодіння ОСОБА_8 , що за адресою: АДРЕСА_1 , де шляхом пошкодження замикаючих пристроїв на дверях сараю, проник в середину приміщення сараю, звідки повторно, таємно викрав мотоблок марки «HONDA» модель «GC160», вартістю 10 000 грн. 00 коп., бензинову пилку ланцюгової марки «МИНСК» модель «БП-45-4,7», вартістю 1 956 грн. 05 коп., кутову шліфувальну машинку, марки «WITYAZ» модель «WPAG 320», вартістю 770 грн. 00 коп., чим спричинив потерпілому       ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 12 726 гривень 05 копійок.
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2018 року апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_6 – адвоката ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2018 року щодо  ОСОБА_6 залишено без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник просить змінити вирок та ухвалу щодо ОСОБА_6 та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, або призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Вважає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, суди мали всі підстави призначити ОСОБА_6 покарання, не пов`язане з позбавленням волі, проте чого судами в порушення вимог ст.ст. 65, 69, 75 КК України зроблено не було. За таких обставин зазначає, що призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та його особі внаслідок суворості.  
Заперечень на касаційну скаргу захисника від учасників судового провадження не надходило. 
Позиції учасників судового провадження 
В судовому засіданні прокурор вважала касаційну скаргу необґрунтованою та просила залишити її без задоволення.
Мотиви Суду 
Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.   
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Обґрунтованість засудження ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за         ст. 185 ч. 3 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.  
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Доводи касаційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування при призначенні покарання ст.ст. 69, 75 КК України, які, на думку захисника, підлягають застосуванню, не відповідають фактичним обставинам справи та не спростовують висновки суду щодо призначеного ОСОБА_6 покарання без застосування вказаних статей.
При призначенні засудженому покарання суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, працює без офіційного оформлення, на обліку у наркологічному диспансері та лікаря-психіатра не перебуває, військову строкову службу в Збройних Силах не проходив, оскільки був виключений з військового обліку на підставі ст. 37 п.6 п/п.6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (вирок суду), за місцем проживання характеризується задовільно. Крім того, суд врахував конкретні обставини скоєного злочину, поведінку ОСОБА_6  після вчинення кримінального правопорушення, його ставлення до вчиненого, а також висновок органу пробації Нововодолазького РВ з питань пробації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції відносно ОСОБА_6 . 
Також суд взяв до уваги, що постановою Красноградського районного суду Харківської області від 11 липня 2017 року відносно ОСОБА_6 було встановлено адміністративний нагляд терміном 12 місяців. Постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 вересня 2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого         ст. 187 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, і на нього було накладено адміністративне стягнення.
Крім того, постановою Нововодолазького районного суду Харківської області від       29 листопада 2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч. 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (насильство в сім`ї), і на нього було накладено адміністративне стягнення.
Щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку та знаходження на утриманні у ОСОБА_6 його хворого батька судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання, а рецидив злочинів - обставиною, що обтяжує покарання.
Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції зробив правильний висновок про можливе виправлення і перевиховання ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції від суспільства, обґрунтовано призначивши йому покарання в мінімальній межі санкції ст. 185 ч. 3 КК України.
Отже, покарання засудженому призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене йому покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України. 
При розгляді апеляційної скарги захисника суд апеляційної інстанції її доводи щодо призначеного покарання перевірив і своє рішення належним чином мотивував, погодившись із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України або пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання за ст. 185 ч. 3 КК України. 
Обставини, на які є посилання в касаційній скарзі захисника, судом апеляційної інстанції були належним чином досліджені і враховані при прийнятті рішення. Апеляційний суд зазначив в ухвалі підстави, з яких апеляційну скаргу захисника визнано необґрунтованою. Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам     ст. 419 КПК України. 
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни судових рішень, також не виявлено.
Враховуючи зазначене, підстав для задоволення касаційної скарги, зміни судових рішень та призначення засудженому ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 75 КК України або ж пом`якшення йому покарання  колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 436, 438 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ, Суд
ухвалив:
Вирок Нововодолазького районного суду Харківської області від 05 липня 2018 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 21 серпня 2018 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу його захисника – адвоката ОСОБА_7 - без задоволення. 
Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 | ОСОБА_2 | ОСОБА_3