Постанова
Іменем України
 
11 лютого 2019 року
м. Київ
 
справа № 750/558/17
 
провадження № 61-8857св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Курило В. П. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., 
Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року у складі судді Рахманкулової І. П. та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Губар В. С., 
Кузюри Л. В., 
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ:
 
Короткий зміст позовних вимог:
 
У січні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 в якому просив стягнути з відповідачів 3 775,00 грн матеріальної шкоди та 30 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.
 
Позовна заява мотивована тим, що 24 листопада 2015 року в вечірній час, при заносі майна, яке знаходилося біля під'їзду, у зв'язку з переїздом на нове місце проживання, неповнолітній ОСОБА_8, 
ІНФОРМАЦІЯ_1, знаходячись у дворі будинку № 12 по проспекту Миру в місті Чернігові, таємно викрав мобільний телефон ОСОБА_4 «Samsung» модель GT-S5660DSJSEK. 
 
11 липня 2016 року старшим слідчим ЧВП Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Акуліним М. С. було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 
185 КК України. Зазначеними діями неповнолітнього ОСОБА_8 позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди, яку він просив стягнути з батьків неповнолітньої дитини, як це передбачено частиною першою статті 1178 ЦК України.
 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
 
Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 
2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
 
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 600,00 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу.
 
Рішення суду мотивовано відсутністю під час проведення досудового розслідування інших доказів, ніж показання потерпілого і свідків, які є близькими родичами чи членами сім'ї потерпілого, які б вказували на причетність малолітнього ОСОБА_8 до таємного викрадення мобільного телефону марки «Samsung», який належить ОСОБА_4 Також суд дійшов висновку про відсутність доказів на підтвердження заподіяння шкоди діями малолітнього.
 
Ухвалою апеляційного суду чернігівської області від 13 червня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.
 
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року залишено без змін.
 
Відхиляючи апеляційну скаргу ОСОБА_4, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги:
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_4 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального та порушенням норм процесуального права.
 
Доводи інших учасників справи:
 
03 липня 2018 року представник ОСОБА_5 - ОСОБА_10 через засоби поштового зв'язку подала до Верховного Суду відзив, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.
 
Рух касаційної скарги:
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Деснянського районного суду міста Чернігова.
 
Зупинено виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року, в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 600,00 грн у відшкодування витрат на правову допомогу до закінчення касаційного провадження.
 
У червні 2018 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ: 
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
 
Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вимогами частин першої та другої статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Короткий зміст встановлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи:
 
Постановою старшого слідчого ЧВП ГУ Національної поліції в Чернігівській області від 11 липня 2016 року закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016270010009448 
від 29 листопада 2016 року, у зв'язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України. 
 
Згідно вказаної постанови до Чернігівського відділу поліції надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що наглядно знайомий хлопець 24 листопада 
2015 року таємно викрав мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 
1 350,00 грн. Досудове слідство прийшло до висновку, що в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, а саме відсутній суб'єкт, оскільки 
ОСОБА_8 на момент вчинення кримінального правопорушення не досяг чотирнадцяти років.
 
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_4, з урахуванням уточнень, просив стягнути з батьків ОСОБА_8 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 майнову шкоду в сумі 3 775,00 грн і моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн, що була заподіяна їхнім неповнолітнім сином.
 
Норми права, які регулюють спірні правовідносини:
 
Згідно з частиною першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
 
Частиною першою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
 
За правилами статті 1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою.
 
Висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду за результатом розгляду касаційної скарги:
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки вирок у кримінальному провадженні або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення стосовно вказаної особи - неповнолітнього ОСОБА_8 не постановлювалися. В постанові про закриття кримінального провадження відсутні посилання на докази доведеності факту (події) крадіжки. Також суди дійшли обґрунтованого висновку, що в ході розгляду даної цивільної справи позивачем не надано доказів на підтвердження заподіяння шкоди діями малолітнього.
 
Щодо доводів касаційної скарги:
 
Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанції, якими у повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). 
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів залишає касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.
 
За змістом частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).
 
Ухвалою Верховного Суду від 04 червня 2018 року зупинено виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області 
від 13 червня 2017 року, в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 1 600,00 грн у відшкодування витрат на правову допомогу до закінчення касаційного провадження..
 
Враховуючи те, що касаційна скарга ОСОБА_4підлягає залишенню без задоволення, відповідно до положень частини третьої статті 436 ЦПК України Верховний Суд поновлює виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року. 
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року залишити без змін. 
 
Поновити виконання рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 травня 2017 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13 червня 2017 року.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:                                                                                                            В. П. Курило
 
В. М.Коротун
 
М. Є.Червинська