ПОСТАНОВА
Іменем України

07 лютого 2019 року 
Київ
справа №2а/1570/3419/2011
адміністративне провадження №К/9901/45085/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 2а/1570/3419/2011
за позовом Управління Пенсійного фонду України в Кілікійському районі Одеської області
до Приватного багатопрофільного підприємства "Агросвіт"
про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області
на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року (у складі колегії: головуючого судді Лук'янчук О.В., суддів Градовського Ю.М., Кравченка К.В.),
В С Т А Н О В И В :
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Управління Пенсійного фонду України в Кілікійському районі Одеської області (далі також - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Приватного багатопрофільного підприємства "Агросвіт" (далі також - відповідач) про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на доставку пільгових пенсій у сумі 10  380,96 грн.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2011 року позовні вимоги були задоволені повністю. Рішення набрало законної сили 09 серпня 2011 року. 
Одеським окружним адміністративним судом 28 вересня 2011 року був виданий виконавчий лист у справі №  2а/1570/3419/2011 від 20 липня 2011 року.
13 лютого 2017 року до суду надійшла заява стягувача про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката, оскільки управлінням виконавчий лист по цій справі було втрачено. 
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року заяву представника позивача від 03 лютого 2017 року про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката по справі №  2а/1570/3419/2011 задоволено. Видано дублікат виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду у справі №  2а/1570/3419/2011 від 20 липня 2011 року. Продовжено стягувачу строк на пред'явлення виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду у справі №  2а/1570/3419/2011 від 20 липня 2011 року до примусового виконання.
Задовольняючи заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката суд першої інстанції виходив з того, що під час строку пред'явлення до виконання виконавчого документа, стягувач з поважних причин не міг пред'явити виконавчий лист по цій справі до виконання, в зв'язку із чим, строк був позивачем пропущений з поважних причин.
Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року апеляційну скаргу Приватного багатопрофільного підприємства "Агросвіт" задоволено, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року скасовано. В задоволенні заяви Управління Пенсійного фонду України в Кілікійському районі Одеської області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дубліката по адміністративній справі за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в Кілікійському районі Одеської області до Приватного багатопрофільного підприємства "Агросвіт" про стягнення заборгованості по відшкодуванню витрат на доставку пільгових пенсій у сумі 10  380,96 грн. відмовлено.
Постановляючи це рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання позивачем пропущено через власну бездіяльність, об'єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому колегія суддів підстав для поновлення пропущеного позивачем строку не вбачає. Також суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, вважаючи її прийнятою з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, позивач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить зазначену ухвалу скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Також, позивач просить змінити стягувача у справі з Управління Пенсійного фонду України в Кілікійському районі Одеської області на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційна скарга надійшла до суду 22 червня 2017 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 2а/1570/3419/2011 та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу, однак розгляд справи цим судом не був закінчений.
У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпункту 4 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15 грудня  2017  року, далі - КАС України) матеріали цієї справи передано до Верховного Суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 березня 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів: суддя-доповідач Берназюк Я.О., судді Гриців М.І. та Коваленко Н.В.
Суддя-доповідач ухвалою від 14 січня 2019 року прийняв до провадження адміністративну справу № 2а/1570/3419/2011 та призначив її до розгляду ухвалою від 06 лютого 2019 року в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення та виклику учасників справи колегією у складі трьох суддів на 06 лютого 2019 року. 
При розгляді цієї справи в касаційному порядку учасниками клопотань заявлено не було.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Касаційну скаргу позивач обґрунтовує тим, що ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року є необґрунтованою, оскільки апеляційним судом невірно застосовані норми матеріального права, що призвело до неправильних висновків по справі та є підставою для скасування цього рішення. Також позивач посилається на те, що строки пред'явлення до виконання виконавчого листа щодо стягнення з ПБП «Агро світ» заборгованості в розмірі 10  380,96 грн. Управлінням Пенсійного фонду України в Кілікійському районі Одеської області були недодержані у зв'язку з його втратою, що належним чином підтверджено у судовому засіданні в суді першої інстанції та встановлено таким, що пропущений з поважних причин.
Від відповідача відзиву або заперечень на касаційну скаргу позивача не надходило, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Оцінка доводів учасників справи і висновків суду першої та апеляційної інстанції
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення), колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року відповідає, а викладені в касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 260 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) замість втраченого оригіналу виконавчого листа адміністративний суд, який видав виконавчий лист, за заявою стягувача або поданням державного виконавця може видати його дублікат.
Згідно пункту 2 частини першої статті 22 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до частини першої статті 261 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваного судового рішення) стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого листа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Таким чином, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.
При цьому, вирішуючи питання визнання поважними причин пропуску строку, суд повинен з'ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.
Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об'єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що виконавчий лист по справі було видано 28 вересня 2011 року зі строком його пред'явлення до виконання до 09 серпня 2012 року (річного строку з моменту набрання законної сили судового рішення по цій справі).
При цьому, позивач жодних дій для забезпечення свого права на виконання судового рішення не вчиняв.
Заявник не надав жодного доказу на підтвердження тих обставин, що оригінал виконавчого листа було втрачено, а також не обґрунтував заяву де, коли та з яких причин було втрачено оригінал.
Разом з цим, як встановлено судом апеляційної інстанції та не заперечується заявником, ще в вересні 2014 року управління ПФУ було обізнано про втрату виконавчого листа. Однак, лише 13 лютого 2017 року, тобто через два з половиною роки, управляння звернулося з зазначеною заявою.
Відтак, колегія суддів Верховного Суду погоджується із судом апеляційної інстанції, що заявник не скористався своїм правом на подачу даної заяви до суду з моменту втрати виконавчого документу, а саме з вересня місяця 2014 року.
Отже, як вбачається з матеріалів справи та заяви про видачу дублікату виконавчого листа поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого листа до виконання заявником дійсно не були зазначені поважні причини його пропуску, та не надані докази поважності його пропуску, а лише констатовано, що ним пропущений строк з незалежних від нього причин, з чим погодитись неможливо. 
З викладеного вбачається, що строк пред'явлення виконавчого листа до виконання позивачем пропущено через власну бездіяльність, об'єктивні та поважні причини пропуску зазначеного строку відсутні, а тому колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що підстав для поновлення пропущеного позивачем строку не має.
Оскільки відсутні підстави до поновлення строку звернення виконавчого листа до виконання, то і вимоги про видачу його дублікату також не підлягають до задоволення.
У зв'язку із зазначеним вище, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про відсутність доказів щодо необхідності поновлення строку пред'явлення виконавчого листа. 
З приводу вимог касаційної скарги про заміну стягувача у справі з Управління Пенсійного фонду України в Кілікійському районі Одеської області на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.
Враховуючи, що судом, який розглядав дану справу як суд першої інстанції є Одеський окружний адміністративний суд, то заявнику для замінити стягувача у виконавчому провадженні необхідно звернутися із заявою саме до цього суду.
Таким чином, вимога касаційної скарги про заміну стягувача у справі з Управління Пенсійного фонду України в Кілікійському районі Одеської області на Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області суд задоволенню не підлягає.
Згідно з частин першої та другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
Касаційна скарга не містить належних та обґрунтованих доводів, які б спростовували наведені висновки судів. У ній також не наведено інших міркувань, які б не були предметом перевірки апеляційного суду та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного аргументу.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Європейським Судом з прав людини в справі «Каракуця проти України» (Karakutsya v. Ukraine, 18986/06, 16 лютого 2017 року) вказано, що сторони по справі повинні проявляти зацікавленість справою, бути обізнаними про хід розгляду спору. 
У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Осман проти Сполученого Королівства" зазначено, що обмеження не буде сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, якщо воно не має правомірної мети і якщо відсутнє пропорційне співвідношення між вжитими засобами та поставленою метою ("CASO OSMAN CONTRA REINO UNIDO" № 23452/94).
Висновки за результатами розгляду касаційних скарг
У відповідності до частини першої статті 350 КАС України (в редакції, чинній на момент винесення цього судового рішення) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення, у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.
Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду апеляційної інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                                    М.І. Гриців 
                                                                                                    Н.В. Коваленко