Постанова
Іменем України 
 
12 грудня 2018 року
м. Київ
 
справа № 530/1655/16-ц
провадження № 61-37000св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Журавель В.І. (суддя-доповідач), Антоненко Н.О., Крата В. І.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідач - приватне підприємство «Агроекологія»,
третя особа - відділ Держгеокадастру у Зіньківському районі Полтавської області, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу приватного підприємства «Агроекологія» на ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року у складі судді Дем'янченка С. М. та постанову апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2018 року у складі колегії суддів: Абрамова П. С., Гальонкіна С. А., Хіль Л. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного підприємства «Агроекологія» (далі - ПП «Агроекологія»; підприємство) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2008 року, укладеного між сторонами. Вимоги обґрунтовував тим, що він не підписував указаний договір, а підпис, який міститься у ньому, належить не йому. 
 
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 30 листопада 2016 року відкрито провадження у цій справі.
 
06 листопада 2017 року та 23 січня 2018 року представник ПП «Агроекологія» подав до суду зустрічні позовні заяви до ОСОБА_4 про стягнення переплачених коштів орендної плати.
 
Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2018 року, відмовлено у прийнятті зустрічних позовних вимог ПП «Агроекологія».
 
Відмову у прийнятті зустрічних позовних вимог підприємства суди мотивували недоцільністю їх спільного розгляду з первісним позовом. Крім того, суди зазначили, що зустрічні позови подані з порушенням вимог статей 123 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України; в редакції, чинній на листопад 2017 року) та 193 ЦПК України (в редакції, чинній на січень 2018 року).
 
До суду касаційної інстанції від ПП «Агроекологія» надійшла касаційна скарга, у якій його представник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття до розгляду зустрічної позовної заяви.
 
Вважає, що суди безпідставно відмовили у прийнятті його заяв, оскільки спірні правовідносини за обома позовами є взаємопов'язаними. Задоволення вимог підприємства повністю виключає задоволення первісних вимог. Оскаржувані судові рішення грубо порушують його право на судовий захист.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Ухвалою від 30 листопада 2016 року суд першої інстанції відкрив провадження у даній справі за позовом ОСОБА_4 до ПП «Агроекологія» про визнання недійсним договору оренди землі.
 
У листопаді 2017 року та в січні 2018 року представник ПП «Агроекологія» звернувся до суду з зустрічними вимогами до ОСОБА_4, у яких просив стягнути з останнього грошові кошти в сумі 24 637 грн 34 коп., 13,65 ц ячменю, 27,29 ц кукурудзи, 6 ц соняшника, 65,97 ц пшениці, разом на суму 90 000 грн.
 
Відмовляючи у прийнятті зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив висновок про те, що підприємство звернулося з цими позовами після початку розгляду справи по суті, яка перебуває у провадженні з листопада 2016 року.
 
Колегія погоджується з такими висновками судів.
Права і свободи людини і громадянина захищаються судом (стаття 55 Конституції України).
 
Відповідно до частини першої статті 123 ЦПК України (в редакції, чинній на листопад 2017 року) відповідач має право пред'явити зустрічний позов до початку розгляду справи по суті.
 
Згідно із частиною першою статті 193 ЦПК України (в редакції, чинній на січень 2018 року) відповідач має право пред'явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
 
Ураховуючи те, що на час подання зустрічних позовних вимог первісний позов уже майже рік розглядався судом по суті, суди зробили обґрунтовані висновки про відмову у прийнятті зустрічних позовів ПП «Агроекологія». 
 
Аргументи касаційної скарги на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, висновків судів не спростовують.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
 
У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу та постанову судів попередніх інстанцій - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу приватного підприємства «Агроекологія» залишити без задоволення.
 
Ухвалу Зіньківського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2018 року та постанову апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2018 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                            В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

В. І. Крат