ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2019 року 
м. Київ

Справа №  918/518/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.
учасники справи:
заступник прокурора Рівненської області
від прокуратури - Томчук М.О.
позивач - фермерське господарство "Лотос"
представник позивача - Януль В.С.
відповідачі - (1) Здолбунівська районна державна адміністрація, (2) Будеразька сільська рада
представник відповідача  - 1 - не з'явився
представник відповідача  - 2 - не з'явився
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Департамент екології та природних ресурсів Рівненської обласної державної адміністрації
представник третьої особи - Зражевська А.С.
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду у складі Демидюк  О.О. - головуючий, Савченко Г.І., Павлюк І.Ю. від 14 грудня 2017 року

Історія справи
Обставини справи, встановлені судом
1. Між Здолбунівською районною державною адміністрацією (орендодавець) та Фермерським господарством "Лотос" (орендар) було укладено: (1) 16.02.2006 договір оренди земельної ділянки водного фонду (ставок) площею 4,41 га для риборозведення за рахунок земель запасу Будеразької сільської ради строком на 10 років (до 16.02.2006) з переважним правом орендаря на поновлення договору оренди на новий строк за умови звернення орендаря не пізніше 30 календарних днів з метою реалізації такого права (пункт 8 договору), та вказівкою у пункті 40 договору про те, що перехід права на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору; (2) 10.11.2006 договір оренди водного об'єкта для риборозведення на вказаній земельній ділянці 4,41 га на території Будеразької сільської ради також строком на 10 років. 
2. Починаючи з серпня 2015 року позивач неодноразово звертався з відповідними листами-повідомленнями з метою реалізації свого права на поновлення спірних договорів оренди, а саме: 13.08.2015 до Здолбунівської районної державної адміністрації, яка повідомила про втрату нею повноважень щодо розпорядження спірною землею та наявність таких повноважень в обласної державної адміністрації;  07.09.2015 до Рівненської обласної державної адміністрації, яка повідомила, що орендована позивачем земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту, а тому відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі в користування земель комунальної власності належать сільським, селищним та міським радам; 19.12.2016 до Будеразької сільської ради, яка повідомила, що не була орендодавцем спірної землі, а тому не має повноважень щодо поновлення спірних договорів. 
3. Щодо статусу спірної земельної ділянки судом встановлено, що орендована позивачем земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с. Мости, перебуває в комунальній власності, а повноваження власника щодо розпорядження нею належать Будеразькій сільській раді.  
Короткий зміст позовних вимог
4. У липні 2017 року Фермерське господарство "Лотос" (далі - ФГ "Лотос", позивач) звернулося з позовом до (1) Здолбунівської районної державної адміністрації (далі - відповідач-1), (2) Будеразької сільської ради (далі - відповідач-2)  про  визнання поновленими договору оренди землі водного фонду (ставок) від 16.02.2006 та договору оренди від 10.11.2006 водного об'єкту для риборозведення на території Будеразької сільської ради, укладених між Здолбунівською райдержадміністрацією і Фермерським господарством "Лотос", на той самий строк і на тих самих умовах, зазначивши правонаступником Здолбунівської райдержадміністрації Будеразьку сільську раду (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).
5. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач дотримався встановленого статтею 33 Закону України "Про оренду землі" порядку поновлення договору оренди землі, своєчасно звернувшись до орендодавця з відповідною заявою. Проте додаткова угода про поновлення договору між сторонами укладена не була внаслідок зміни під час дії договорів оренди розпорядника орендованої землі, який ухилився від укладення додаткових угод з позивачем. Однак після закінчення строку дії договорів позивач продовжив користуватись земельною ділянкою та водним об'єктом, сплачувати орендну плату за відсутності заперечень як попереднього орендодавця - Здолбунівської райдержадміністрації, так і чинного орендодавця - Будеразької сільської ради проти продовження договорів протягом місяця. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
6. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року в позові відмовлено. 
7. Рішення мотивовано тим, що не укладення між сторонами додаткової угоди про поновлення договору оренди землі у строк, встановлений пунктом 8 договору оренди та частинами 5, 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі", свідчить про не досягнення згоди щодо поновлення договору, що має наслідком втрату позивачем переважного права на поновлення договору та припинення договору після закінчення строку його дії. Стосовно договору оренди водного об'єкта, то Водним кодексом України взагалі не передбачено порядку поновлення такого договору оренди.
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
8. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2017 року рішення Господарського суду Рівненської області від 19 вересня 2017 року скасовано, прийнято нове рішення про задоволення позову. Визнано поновленим договір оренди землі від 16.02.2006 та договір оренди водного об'єкта від 10.11.2006 на той самий строк та на тих самих умовах в редакції судового рішення з визначенням орендодавцем Будеразьку сільську раду.
9. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач своєчасно реалізував переважне право на укладення договору оренди землі, проте додаткова угода між сторонами укладена не була, а всі відповіді на звернення позивача зводились до посилань відповідачів на відсутність у них повноважень на поновлення договорів, за відсутності заперечень проти поновлення договорів. У той же час позивач продовжував користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та протягом одного місяця після закінчення строку дії договору від орендодавця також не надходило заперечень у поновленні договору оренди, внаслідок чого в силу приписів частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" договір вважається поновленим на новий строк.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
10. Не погоджуючись із вказаною постановою, заступник прокурора Рівненської області звернувся з касаційною скаргою, в якій просить її скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Аргументи учасників справи
Доводи прокурора, який подав касаційну скаргу (узагальнено)
11. Суд апеляційної інстанції не врахував, що Будеразька сільська рада не була орендодавцем за спірним договором оренди землі, хоча мала такі повноваження і на момент укладення цього договору, а також не укладала і договору оренди водного об'єкта. Тому за відсутності відповідного волевиявлення органу місцевого самоврядування зобов'язання останнього поновити договір оренди, який ним не укладався, суперечить вимогам статті 319 Цивільного кодексу України.
12. Позивач порушив встановлений статтею 33 Закону України "Про оренду землі" порядок поновлення договору, оскільки не направив Будеразькій сільській раді проекту додаткової угоди, а отже спірний договір оренди землі припинився у зв'язку із закінченням строку дії.
Позиція інших учасників справи
13. Позивач у відзиві на касаційну скаргу вказує на те, що ним дотримано встановлений законодавством порядок поновлення договорів оренди, за умови продовження користування земельною ділянкою після закінчення строку договору та відсутності заперечень орендодавця проти поновлення договору. Зазначене свідчить про наявність правових підстав для поновлення договорів оренди та, відповідно, правильність висновків суду апеляційної інстанції.
14. Третя особа в поясненнях на касаційну скаргу вказує про знаходження спірної земельної ділянки в межах населеного пункту, а її розпорядником є Будеразька сільська рада. При ухваленні судового рішення щодо спору третя особа покладається на розсуд суду.

Позиція Верховного Суду
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
15. Відповідно до частин першої - п'ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
16. Як встановлено судом апеляційної інстанції, у встановлений договором оренди  строк позивач з метою реалізації переважного права на поновлення договорів звертався до відповідача-1 та у подальшому до відповідача-2, як належного розпорядника спірної землі, з заявами про поновлення договорів оренди. Проте вказані звернення позивача так і не були розглянуті по суті жодним з відповідачів з посиланням на відсутність у них повноважень на поновлення договорів. 
17. Разом з тим, частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
18. Визначений наведеною нормою порядок є відмінним від передбаченого положеннями частин першої - п'ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки передбачає право на поновлення договору оренди земельної ділянки, яке виникає після закінчення строку дії відповідного договору оренди земельної ділянки і орендар продовжує користуватись цією ділянкою, за відсутності заперечення орендодавця про поновлення цього договору, яке має бути надане протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди. 
19. Суди встановили, що після закінчення строку договору оренди позивач продовжив користуватись земельною ділянкою, сплачував орендну плату та протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди від відповідача-2, який на момент закінчення строку дії договорів виконував функції власника земельної ділянки,  не надходило заперечень у поновленні договорів.
20. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги є правомірними, у зв'язку з чим підставно задовольнив позов про визнання договорів поновленими у редакції, наведеній в резолютивній частині судового рішення.
21. З огляду на положення статті 9 Закону України "Про оренду землі" та умови спірного договору оренди землі стосовно переходу прав та обов'язків орендодавця до нового власника орендованої земельної ділянки, а також імперативні приписи частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", якою прямо вказано про те, що поновлення договору оренди відбувається автоматично, без прийняття органом місцевого самоврядування окремого рішення про це, доводи прокурора в пункті 11 Постанови Верховним Судом відхиляються як безпідставні і такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.
22. Стосовно доводів прокурора в пункті 12 Постанови Верховний Суд зазначає, що поновлення договору оренди за частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" відбувається автоматично на тих же умовах, за фактом настання обставин, наведених у даній статті, а тому формальне не надсилання орендарем проекту додаткової угоди не може бути підставою для відмови в поновленні договору оренди з зазначених вище підстав.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
23. Враховуючи вищевикладене, касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, як законне та обґрунтоване.
Керуючись статтями  300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу заступника прокурора Рівненської області залишити без задоволення.
2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 14 грудня 2017 року у справі № 918/518/17 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      Міщенко І.С.
Судді                                                                                                          Берднік І.С.
                                                                                                Суховий В.Г.