ПОСТАНОВА
Іменем України

12 грудня 2018 року 
Київ
справа №804/15597/15
адміністративне провадження №К/9901/9189/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Стрелець Т. Г.,
суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,
розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №804/15597/15
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-МИГ" до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Урядовий уповноважений у справах з Європейського суду з прав людини, про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою  Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року (колегія суддів у складі головуючого судді -  Олійника В.М., суддів: Єфанової О.В., Ляшко О.Б.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року (колегія суддів у складі головуючого судді - Олефіренко Н.А., суддів: Шальєвої В.А. Білак С.В.)
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У травні 2013 року ТОВ "Енерго-МИГ" звернулося до суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа: Урядовий уповноважений у справах з Європейського суду з прав людини, в якому, з урахуванням заяви від 01.12.2015 року про збільшення позовних вимог, просило:
1.1.           визнати протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України щодо невиконання рішення Європейського суду з прав людини № 10432/06 від 26.07.2012 року у справі "Харук та інші проти України" в частині виконання державою - відповідачем рішень національних судів: рішення арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 року у справі № 17/233 про стягнення 2 263 898,38 грн. основного боргу та 113 195,00 грн. держмита, та рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 року у справі № 3/12 про стягнення 4 164 912, 55 грн.; 
1.2.           визнати протиправною та скасувати постанову Державної виконавчої служби України №33914149 від 29.01.2013 року про закінчення виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини № 10432/06 від 26.07.2012 року; 
1.3.           зобов'язати Державну виконавчу службу України вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Європейського суду з прав людини №10432/06 від 26.07.2012 року у справі "Харук та інші проти України" на користь ТОВ "Енерго-МИГ" шляхом виконання рішень національних судів: рішення арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 року у справі № 17/233 та рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 року у справі № 3/12.
2. Позовна заява мотивована тим, що  17.08.2012 року відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України було відкрито виконавче провадження ВП № 33914149 з виконання рішення №10432/06 від 26.07.2012 року Європейського суду з прав людини на користь ТОВ "Енерго-МИГ".
3. Разом з тим, на момент звернення позивача до суду з даним позовом не виконується рішення Європейського суду з прав людини №10432/06 від 26.07.2012 року в частині виконання рішень національних судів, про які зазначено у Додатку №1 (порядковий №6) до рішення Європейського суду з прав людини, а саме: рішення арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 року у справі №17/233 про стягнення 2263898,38 грн. основного боргу та 113195,00 грн. держмита і рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 року у справі №3/12 про стягнення 4164912,55 грн.
4. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.07.2013 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.
5. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 грудня 2013 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-МИГ" задоволено. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2013 року скасовано та позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України щодо невиконання рішення Європейського суду з прав людини №10432/06 від 26 липня 2012 року у справі "Харук та інші проти України" в частині виконання державою - відповідачем рішень національних судів: рішення арбітражного суду міста Києва від 26 серпня 1998 року у справі №17/233 про стягнення 1163898,38 грн. основного боргу та 113195,00 грн. держмита та рішення Вищого арбітражного суду України від 10 квітня 2001 року у справі №2/12 про стягнення 4164912,55 грн. Зобов'язано     Державну виконавчу службу України вчинити дії щодо відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Європейського суду з прав людини №10432/06 від 26 липня 2012 року у справі "Харук та інші проти України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго-МИГ" шляхом виконання рішень національних судів: рішення арбітражного суду міста Києва від 26 серпня 1998 року у справі №17/233 та рішення Вищого арбітражного суду України від 10 квітня 2001 року у справі №2/12.
6. Ухвалою Вищого адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду скасовано, справу направлено на новий розгляд.
7. За результатами розгляду даної справи постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року, позов задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність Державної виконавчої служби України щодо невиконання рішення Європейського суду з прав людини № 10432/06 від 26.07.2012 р. у справі «Харук та інші проти України» в частині виконання державою - відповідачем рішень національних судів: рішення арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 р. у справі  № 17/233 про стягнення 2 263 898,38 грн. основного боргу та 113 195,00 грн. держмита,  рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 р. у справі № 3/12 про стягнення 4 164 912,55 грн.
Визнано протиправною та скасовано постанову Державної виконавчої служби України від 29.01.2013 р. про закінчення виконавчого провадження №33914149   щодо примусового виконання рішення Європейського суду з прав людини № 10432/06 від 26.07.2012 р.
Зобов'язано Департамент державної виконавчої служби  Міністерства юстиції України  вчинити дії  щодо відкриття виконавчого провадження по виконанню рішення Європейського суду з прав людини №10432/06 від 26.07.2012 р. у справі «Харук та інші проти України» на користь ТОВ «Енерго-МИГ» шляхом виконання рішень національних судів: рішення арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 р. у справі № 17/233 та рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 р. у справі № 3/12. якою адміністративний позов Товариства задоволено у повному обсязі.
8. Рішення судів мотивовані тим, що позивач є належним стягувачем як за рішенням Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 №10432/06, так і за рішеннями арбітражного суду м. Києва від 26.08.1998 у справі № 17/233, Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 у справі № 3/12, а, отже, має право на отримання належного виконання за цими рішеннями в межах виконання рішення Європейського суду "Харук та інші проти України".  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
9. Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до  Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
10. Позивач надав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив залишити її без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.
11. В обґрунтування касаційної скарги відповідач зазначив, що, уклавши договір від 10.08.2012 року №10-08/12У із ТОВ «Промислова інвестиційна компанія «Енерго-Інвест» (Новий кредитор)  про відступлення права вимоги, позивач втратив статус «потерпілого», тобто особи, за заявою якої Європейським судом ухвалено рішення, та яка безпосередньо є потерпілою від порушення Конвенції. Дана обставина свідчить про те, що позивач - ТОВ «Енерго - МИГ» засвідчив свою незацікавленість у виконанні рішення Європейського суду у справі «Харук та інші проти України»  № 10432/06 від 26.07.2012 року, а тому втратив статус потерпілого. 
12. Натомість, ТОВ «Промислова інвестиційна компанія «Енерго-Інвест» не може вважатися особою, якій належить право вимоги, оскільки воно не було заявником до Європейського Суду , а відтак не є потерпілим. З огляду на викладене, у держави не має підстав для відновлення попереднього, а саме - виконання рішень національних судів (рішення арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 року у справі № 17/233 про стягнення 2 263 898,38 грн. основного боргу та 113 195,00 грн. держмита, та рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 року у справі № 3/12 про стягнення 4 164 912, 55 грн.) на користь особи, яка не є заявником.
13. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від  26 березня 2016 року відкрито провадження за касаційною скаргою Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року.
14. Верховний Суд ухвалою від 26 листопада 2018 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу та призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12 грудня 2018 року.
15. У судове засідання 12 грудня 2018 року сторони не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Зважаючи на викладені обставини, колегія суддів протокольною ухвалою вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ
16.  26 липня 2012 року Європейський суд з прав людини ухвалив остаточне рішення у справі «Харук та інші проти України», яким постановив серед іншого, що:
а) держава-відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників, та сплатити протягом трьох місяців 3 000 (три тисячі) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 та 1 500 (одна тисяча п'ятсот) євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 2, що є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацію судових витрат, разом із будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави відповідача за курсом на день здійснення платежу;
б) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку нараховуватиметься простий відсоток (simple interest) у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.
17. Станом на 31.07.2012 року рішення набуло статусу остаточного.
18. У Додатку 1 до цього рішення заявником, тобто особою, на користь якої рішення Європейського суду мало бути виконано, зазначено ТОВ "Енерго - МИГ".
19. На виконання рішення у справі «Харук та інші проти України» відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 17.08.2012 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 33914149 з примусового виконання рішення Європейського суду № 10432/06 від 26.07.2012 року на користь позивача.
20. Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 17.08.2012 року, ВП № 33914149 відкрито виконавче провадження по виконанню рішення №10432/06 від 26.07.2012 року про: (а) держава відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалених на користь заявників та сплатити протягом трьох місяців 3 000 євро кожному заявнику або його спадкоємцю у заявах, наведених у Додатку 1 та 1 500 євро кожному заявнику або його спадкоємцям у заявах, наведених у Додатку 2, що є відшкодуванням матеріальної шкоди, а також компенсацію судових витрат, разом з будь-якими податками, що можуть нараховуватись на ці суми, які мають бути конвертовані в національну валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу; (б) зі спливом зазначеного тримісячного строку і до остаточного розрахунку на ці суми нараховуватиметься простий відсоток у розмірі граничної позичкової ставки Європейського центрального банку, яка діятиме в період несплати, до якої має бути додано три відсоткові пункти.
21. 10.08.2012 року між позивачем (Первісний кредитор) та ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" (Новий кредитор) укладений договір відступлення права вимоги №10-08/12У, відповідно до якої Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор набуває право вимоги на суми, стягнуті за рішенням Арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 у справі 17/233 та рішенням Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 у справі № 3/12.
22. Посилаючись на вказаний договір відступлення права вимоги №10-08/12У від 10.08.2012, господарський суд м. Києва ухвалою від 05.09.2012 у справі №17/233 здійснив заміну сторони судового процесу (виконавчого провадження) стягувача ТОВ "Енерго - МИГ" на його процесуального правонаступника ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест". Ухвалою господарського суду м. Києва від 10.09.2012 у справі №3/12 з цих же підстав замінено стягувача ТОВ "Енерго - МИГ" на його правонаступника ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест".
23. Листом від 31.10.2012 року  позивач - ТОВ «Енерго-МИГ» був повідомлений, що оскільки він на національному рівні на підставі Договору про відступлення добровільно відмовився від виплати йому заборгованості за рішеннями національних судів, невиконання яких становило предмет скарги до Європейського суду, тим самим продемонструвавши незацікавленість у виконанні вказаних національних рішень на свою користь, то втратив право вимоги на стягнуті вищезгаданими рішеннями суми та що ці рішення не підлягають виконанню на його користь.
24. Платіжним дорученням №U179349_AV від 23 жовтня 2012 року відповідачем перераховано позивачу на виконання рішення Європейського суду з прав людини №10432/06 від 26.07.2012 грошові кошти у розмірі 31055,20 грн., що є еквівалентом 3000 євро. 
25. 29.01.2013 відповідачем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв'язку з виконанням рішення Європейського суду в частині заяви № 10432/06 у повному обсязі.
26. Після закінчення виконавчого провадження позивач листом від 14.03.2013 р. позивач повідомив про скасування ухвал господарського суду м. Києва від 10.09.2012 р. та від 05.09.2012 щодо заміни позивача/стягувача/сторони судового процесу ТОВ «Енерго-МИГ» на ТОВ «Енерго-Інвест» та просив на цій підставі відкрити або відновити виконавче провадження за рішенням Європейського суду та виконати рішення національних судів на його користь.
27. Листом від 19.04.2013 позивач був повідомлений, що з огляду на те, що на момент здійснення виконавчого провадження з виконання рішення Європейського суду в 2012 році ТОВ «Енерго-МИГ» втратило статус потерпілого від порушення Конвенції та не було стягувачем за рішенням національного суду (невиконання яких було підставою для звернення до Європейського суду), на виконання рішення Європейського суду в справі «Харук та інші проти України» ТОВ «Енерго-МИГ» має бути сплачена тільки сума присудженого Європейським судом відшкодування за невиконання рішень національних судів за час, коли ці рішення підлягали виконанню на користь позивача.
28. Повторно право вимоги за рішеннями національних судів у позивача виникло лише в 2013 році на підставі правовідносин, які виникли вже після закінчення виконавчого провадження за рішенням Європейського суду у зв'язку з його повним, фактичним виконанням.
29. Ухвалою суду від 01 грудня 2015 року замінено відповідача - Державну виконавчу службу України на її правонаступника - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.
РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
30. Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
30.1.          Частина 1 статті 46. Високі Договірні Сторони зобов'язуються виконувати остаточні рішення Європейського суду з прав людини в будь-яких справах, у яких вони є сторонами.
31. Конституція України.
31.1.          Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
32. Кодекс адміністративного судочинства України. 
32.1.          Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
33. Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. № 3477-ІV.
33.1.          Стаття 2. Рішення є обов'язковим для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Порядок виконання Рішення визначається цим Законом, Законом України "Про виконавче провадження", іншими нормативно-правовими актами з урахуванням особливостей, що передбачені цим Законом.
33.2.          Частина 1 стаття 3. Виконання Рішення здійснюється за рахунок Державного бюджету України.
33.3.          Стаття 7. Протягом  десяти днів від дня отримання повідомлення Суду про  набуття  Рішенням  статусу  остаточного Орган представництва:
а) надсилає  Стягувачеві  повідомлення  з  роз'ясненням  його права  подати  до  державної  виконавчої  служби заяву про виплату відшкодування,  в якій мають бути зазначені реквізити банківського рахунка для перерахування коштів; 
б) надсилає до державної виконавчої служби оригінальний текст  і  переклад резолютивної частини остаточного рішення Суду у справі проти  України,  яким  визнано  порушення  Конвенції  ( 995_004 ), оригінальний  текст  і  переклад  резолютивної частини остаточного рішення Суду щодо справедливої сатисфакції у справі проти України, оригінальний   текст   і  переклад  рішення  Суду  щодо  дружнього врегулювання у справі проти України, оригінальний текст і переклад рішення Суду про схвалення умов односторонньої декларації у справі проти   України.  Автентичність  перекладу  засвідчується  Органом представництва.
Державна   виконавча   служба  упродовж  десяти  днів  з  дня надходження документів,  зазначених у  пункті  "б"  цієї  частини, відкриває  виконавче провадження.
33.4.           Стаття 8. Виплата Стягувачеві відшкодування  має  бути  здійснена  у тримісячний  строк  з моменту набуття Рішенням статусу остаточного або у строк, передбачений у Рішенні. 
Протягом  одного  місяця  від  дня  відкриття  виконавчого провадження   за   Рішенням   Орган   представництва  надсилає  до центрального   органу   виконавчої  влади,  що  реалізує  державну політику  у  сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, постанову  про  відкриття  виконавчого  провадження  та документи, передбачені у пункті "б" частини першої статті 7 цього Закону.
Центральний  орган виконавчої влади, що реалізує державну політику  у  сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом  10  днів від дня надходження зазначених у частині третій цієї  статті  документів  здійснює списання на вказаний Стягувачем банківський  рахунок,  а  в  разі його відсутності - на депозитний рахунок державної виконавчої служби коштів з відповідної бюджетної програми  Державного бюджету України. Порядок збереження коштів на депозитному   рахунку  державної  виконавчої  служби  визначається Законом України "Про виконавче провадження".
33.5.          Стаття 10. З метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім    виплати   відшкодування,   вживаються   додаткові   заходи індивідуального характеру. Додатковими заходами індивідуального характеру є: а) відновлення настільки,  наскільки це можливо, попереднього юридичного   стану,  який  Стягувач  мав  до  порушення  Конвенції  (restitutio in integrum); б)  інші  заходи,  передбачені у Рішенні.
33.6.          Стаття 11. Протягом  десяти  днів від дня одержання повідомлення про набуття Рішенням статусу остаточного Орган представництва надсилає  Стягувачеві  повідомлення  з  роз'ясненням  його права порушити провадження про перегляд  справи  та/або  про  його право   на   відновлення   провадження   відповідно   до   чинного законодавства;   повідомляє  органи,  які  є  відповідальними за виконання передбачених   у   Рішенні   додаткових   заходів  індивідуального характеру,  про  зміст, порядок і строки виконання цих заходів. 
Контроль за виконанням додаткових заходів індивідуального характеру,  передбачених у Рішенні,  що здійснюються під  наглядом Комітету    міністрів   Ради   Європи,   покладається   на   Орган представництва.
Орган  представництва  в  рамках  здійснення передбаченого частиною другою цієї статті  контролю  має  право  отримувати  від органів,  які  є  відповідальними  за виконання додаткових заходів індивідуального  характеру, передбачених у Рішенні, інформацію про хід   і   наслідки   виконання  таких  заходів,  а  також  вносити Прем'єр-міністрові  України  подання  щодо  забезпечення виконання додаткових заходів індивідуального характеру.
33.7.          Стаття 12. органи, відповідальні за виконання додаткових заходів індивідуального характеру, зобов'язані: а) невідкладно та у визначений Рішенням та/або чинним законодавством строк виконати додаткові заходи індивідуального характеру; б) надавати інформацію на запити Органу представництва про перебіг і наслідки виконання додаткових заходів індивідуального характеру; в) дієво та без зволікань реагувати на подання Органу представництва; г) про виконання додаткових заходів індивідуального характеру повідомити Орган представництва.
34.           Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV.
34.1.          Стаття 17. Рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають виконанню державною виконавчою службою.
34.2.          Частина 6 статті 83. Контроль за законністю виконавчого провадження здійснюють Міністерство юстиції України через Департамент державної виконавчої служби, а Головне управління юстиції Міністерства юстиції України в АРК, головні управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - через відповідні управління державної виконавчої служби.
34.3.          Стаття 51.  У разі якщо постанова державного виконавця про  закінчення виконавчого   провадження  або  повернення  виконавчого  документа стягувачу  визнана  судом  незаконною  чи  скасована   начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо  до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів  до  забезпечення  позову,  а  також  у  разі   повернення виконавчого   документа  з  іншого  відділу  державної  виконавчої служби,  виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного  органу  державної  виконавчої служби. 
За наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону,  виконавче  провадження  підлягає  відновленню  у триденний   строк   з  дня  надходження  до  державного  виконавця відповідної заяви стягувача. 
Про   відновлення   виконавчого   провадження    державний виконавець  виносить  постанову,  копії якої не пізніше наступного дня  надсилаються  до  суду,  який  визнав  незаконною   постанову державного виконавця,  сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ. 
У разі відновлення виконавчого провадження  стягувач,  суд або  орган (посадова особа),  якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк  з  дня  надходження  відповідної постанови пред'явити його до виконання.
35.  Закон України "Про державну виконавчу службу".
35.1.           Частина 1 статті 3. Органами державної виконавчої служби є: 1) Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень; 2) управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; 3) районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.
36. Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 1134/к від 16.04.2015 р.
36.1.          Пункти 1.1., 3.1, 3.4, 3.10. Департамент державної виконавчої служби є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України, який організовує, забезпечує та контролює примусове виконання рішень у випадках, передбачених законом; здійснює державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про виконавче провадження, правильністю, своєчасністю та повнотою вчинення виконавчих дій державним виконавцем; організовує та контролює роботу державних виконавців, вживає заходів щодо її поліпшення, здійснює керівництво та проводить перевірку діяльності структурних підрозділів територіальних органів Міністерства юстиції України, що забезпечують здійснення повноваження у сфері організації примусового виконання рішення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
37. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
38. Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.
39. Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 33914149  від 17.08.2012 р. відкрито виконавче провадження по виконанню рішення Європейського суду з прав людини № 10432/06 від 26.07.2012 року у справі «Харук та інші проти України», відповідно до якого Держава мала: 
- виконати рішення національних судів (рішення арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 у справі №17/233 про стягнення 2 263 898,38 грн. основного боргу та 113 195,00 грн. держмита і рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001  у справі №3/12 про стягнення 4 164 912,55 грн.) 
-  сплатити позивачу грошові кошти у сумі 3000 євро матеріальної та моральної шкоди. 
Разом з тим, станом на момент звернення до суду Державою виконано лише вимоги щодо сплати грошових коштів у сумі 3000 євро матеріальної та моральної шкоди, присуджених заявникові відповідно до рішення ЄСПЛ № 10432/06 від 26.07.2012 року у справі «Харук та інші проти України».
40. Відмовляючи у відкритті/відновленні виконавчого провадження щодо виконання рішення ЄСПЛ № 10432/06 від 26.07.2012 року у справі «Харук та інші проти України», відповідач вказав, що повторно право вимоги за рішеннями національних судів у позивача виникло лише в 2013 році на підставі правовідносин, які виникли після закінчення виконавчого провадження за рішенням Європейського суду у зв'язку з його повним, фактичним виконанням.
41. Разом з тим, дане твердження є безпідставним, оскільки судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 33914149  від 17.08.2012 р. по виконанню рішення Європейського суду з прав людини № 10432/06 від 26.07.2012 року у справі «Харук та інші проти України» договір відступлення права вимоги від 10.08.2012 №10-08/12У був розірваний за згодою сторін шляхом укладення між ТОВ "Енерго - МИГ" та ТОВ "Промислова інвестиційна компанія "Енерго-Інвест" угоди від 14.08.2012 про розірвання цього договору.
42. Дана обставина встановлена ухвалою господарського суду від 06.03.2013 року по справі №17/233 та ухвалою господарського суду міста Києва від 10.03.2013 у справі №3/12, які набрали законної сили.
43. Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивач до відкриття виконавчого провадження ВП № 33914149  від 17.08.2012 р. не втрачав своє право вимоги за рішеннями національних судів та не набував його повторно, як про це зазначає касатор, оскільки договір про відступлення права вимоги від 10.08.2012 року №10-08/12У  був розірваний на підставі угоди від 14.08.2012 року.
44. Судами встановлено, що 14.03.2013 позивач звернувся до Державної виконавчої служби України та Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини із заявою щодо виконання рішення Європейського суду з прав людини (лист №0182), в якій просив відкрити або поновити виконавче провадження з виконання рішення Європейського суду з прав людини у справі "Харук та інші проти України", ухваленого на користь ТОВ "Енерго - МИГ". 
45. У вищезазначеній заяві позивач вказав, що рішення Європейського суду з прав людини не є виконаним в повному обсязі, ТОВ "Енерго - МИГ" залишається позивачем і стягувачем у справах № 17/233 та № 33/12 та відповідно до рішення Європейського суду з прав людини № 10432/06 від 26.07.2012 має право отримати належне виконання за вищевказаними рішеннями.
46. Отже, виходячи з того, що на момент відкриття виконавчого провадження договір про відступлення права вимоги було розірвано, заміна сторони у виконавчому проваджені не відбулася, тому статусу стягувача за рішеннями національних судів ТОВ "Енерго - МИГ" в установленому порядку не позбавлялося. 
47. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем в повній мірі виконано рішення Європейського суду з прав людини № 10432/06 від 26.07.2012 «Харук та інші проти Ураїни» в частині виконання державою - відповідачем рішень національних судів: рішення арбітражного суду міста Києва від 26.08.1998 року у справі № 17/233 про стягнення 2 263 898,38 грн. основного боргу та 113 195,00 грн. держмита, та рішення Вищого арбітражного суду України від 10.04.2001 року у справі № 3/12 про стягнення 4 164 912, 55 грн. на користь позивача - ТОВ "Енерго - МИГ".
48. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для задоволення позову. 
49. Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
50. Зважаючи на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
51. Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду   

п о с т а н о в и в :
1. Касаційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України -  залишити без задоволення.
2. Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2016 року - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                   Т.Г.Стрелець          
Судді                                                                       О.В.Білоус
                                                                      І.Л.Желтобрюх