ПОСТАНОВА
Іменем України

18 грудня 2018 року 
Київ
справа №823/645/17
адміністративне провадження №К/9901/2125/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 (головуючий суддя Тимошенко В.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 (головуючий суддя Пилипенко О.Є, судді: Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.)

у справі №823/645/17 за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ГУ ДФС у Черкаській області з адміністративним, у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.02.2017:
№0000041700 про застосування до позивача штрафу в сумі 170грн;
№0000051700 про збільшення суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 9025,25грн (7220,20грн - основний платіж та 1805,05грн - штрафна (фінансова) санкція);
№0000061700 про збільшення суми податкового зобов'язання з військового збору на загальну суму 2707,58грн (2166,06грн - основний платіж та 541,52грн - штрафна (фінансова) санкція).
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.10.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач оскаржив їх у касаційному порядку. У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та прийняти у справі нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів касаційної скарги позивач вказує, що оскаржувані судові рішення прийняті з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням матеріального права та підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що 23.12.2014 нею було отримано дохід від продажу автомобіля, тому нарахування податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік від продажу є помилковими. На думку позивача, отримання доходу відбулось у 2014 році, а у 2015 році відбулась юридична зміна власника автомобіля.

У свою чергу, відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, у якому податковий орган стверджує, що останнім правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято податкові повідомлення-рішення. Відповідач посилається на приписи статті 334 Цивільного кодексу України, згідно яких, момент набуття права власності за договором визначається законом. На думку відповідача, у встановленому законом порядку зміна власників транспортних засобів відбулась у 2015 році. Відповідно до абзацу 2 пункту 173.2 статті 173 Податкового кодексу України дохід отриманий від об'єктів рухомого майна (автомобіля) підлягає оподаткуванню.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.12.2018 попередній розгляд справи призначено на 18.12.2018.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 КАС України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини. Звенигородською ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області 19.01.2017 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку оподаткування доходів, отриманих платником податків ОСОБА_3 в частині своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2015.
Перевіркою встановлено, що ОСОБА_3 протягом 2015 року отримала дохід від продажу рухомого майна в сумі 174504грн.: 30100грн. за продаж автомобіля VOLKSVAGEN PASSAT та 144404грн. за продаж автомобіля CITROEN BERLINGO.
Згідно акту перевірки №8/23-12-17/НОМЕР_1 виявлені порушення податкового законодавства:
пункту 179.1 статті 179 Податкового кодексу України, у результаті чого, неподання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік тягне за собою накладання штрафу в розмірі 170 грн.;
пункту 173.2 статті 173, пункту 179.7 статті 179 Податкового Кодексу України, у результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 7220,20грн.
підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168, підпункту 1.2. пункту 16 Перехідних положень Податковою Кодексу України, а саме ненарахування та несвоєчасне перерахування сум військового збору на доходи від операцій з продажу або обміну об'єктів рухомого майна, в результаті донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 2166,06 грн.
На підставі встановлених порушень податкового законодавства, 07.02.2017 ГУ ДФС у Черкаській області винесені податкові повідомлення-рішення:
№0000041700 про застосування до позивача штрафу в сумі 170грн;
№0000051700 про збільшення суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 9025,25грн (7220,20грн - основний платіж та 1805,05грн - штрафна (фінансова) санкція);
№0000061700 про збільшення суми податкового зобов'язання з військового збору на загальну суму 2707,58грн (2166,06грн - основний платіж та 541,52грн - штрафна (фінансова) санкція).
За результатами адміністративного оскарження спірні податкові повідомлення-рішення залишено без змін.
Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями звернувся до суду.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до підпунктів 14.1.54, 14.1.56 пункту 14.1. статті 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді, зокрема, доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів.
Згідно підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку, зокрема, є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Пунктом 163.1 статті 163 ПК України визначено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.
Як встановлено підпунктами 164.1.1, 164.1.2, 164.1.3 пункту 164.1, підпунктом 164.2.9 пункту 164.2 статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Згідно підпункту 164.2.4 пункту 164.1 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються частина доходів від операцій з майном, розмір якої визначається згідно з положеннями статей 172 - 173 цього Кодексу.
Пунктом 173.1 статті 173 ПК України, визначено, що дохід платника податку від продажу (обміну) об'єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).
Відповідно до положень пункту 173.2 статті 173 ПК України, як виняток із положень пункту 173.1 цієї статті, дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року одного з об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, не підлягає оподаткуванню.
Дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) протягом звітного (податкового) року двох та більше об'єктів рухомого майна у вигляді легкового автомобіля та/або мотоцикла, та/або мопеда, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.
Згідно приписів пункту 167.2 статті 167 ПК України, ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування у випадках, прямо визначених цим розділом.
Судами попередніх інстанцій з'ясовано, що позивачем 21.09.2013 надана довіреність, якою уповноважено ОСОБА_5 володіти, користуватися, а також розпоряджатися (продати або обміняти) за умови сплати всіх передбачених законодавством податків, зборів, автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, 1989 року випуску, кузов № НОМЕР_2.(свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_3 від 01.10.2011).
12.10.2013 на автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, ОСОБА_5 надана довіреність, якою уповноважено ОСОБА_1 та ОСОБА_6 володіти, користуватися, а також розпоряджатися (продати або обміняти) за умови сплати всіх передбачених законодавством податків, зборів вищезазначеним автомобілем.
29.01.2015 TOB «АВТО ПАРТНЕР» ОСОБА_7 видано довідку-рахунок про те, що йому продано автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT, вартістю 30100грн.
Також, судамим встановлено, що 23.12.2014 позивачем надана довіреність, якою уповноважено ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 бути представниками в органах ДАІ та всіх інших установах, підприємствах і організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з питань, пов'язаних зі вчиненням правочинів щодо користуватися, експлуатації, продажу за умови сплати всіх передбачених законодавством податків, зборів, платежів автомобілем марки CITROEN BERLINGO 2005 року випуску, № кузова НОМЕР_4  (свідоцтво про реєстрацію т/з НОМЕР_5 від 05.10.2013).
12.03.2015 TOB «ЦЕНТР КОМІСІЙНОЇ ТОРГІВЛІ» ОСОБА_8 видано довідку-рахунок про те, що йому продано автомобіль CITROEN BERLINGO, вартістю 144404грн.
Втім, згідно рішення Лисянського районного суду Черкаської області у справі №700/305/17, яке набрало законної сили 22.06.2017, позов ОСОБА_9 задоволено частково та визнано довіреність від 23.12.2014 виданою ОСОБА_3 відносно ОСОБА_9 щодо володіння, користування і розпорядження автомобілем марки CITROEN BERLINGO, удаваним правочином, який вчинений з метою приховування іншого правочину - договору купівлі-продажу транспортного засобу.
Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Положеннями статті 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.
Як визначено пунктом 1-2 частини першої статті 346 ЦК України право власності припиняється у разі - відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності. 
Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджений, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 №1388 (далі - Порядок).
Приписами Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. 
Згідно пункту 33 Порядку перереєстрація транспортних засобів здійснюється, зокрема, у разі зміни їх власників.
В оскаржуваних рішеннях суди звернули увагу на те, що 12.03.2015 TOB «ЦЕНТР КОМІСІЙНОЇ ТОРГІВЛІ» видало довідку-рахунок на користь ОСОБА_8 щодо продажу останньому автомобілю CITROEN BERLINGO, вартістю 144404грн.
Судами попередніх інстанцій вірно встановлено, що з урахуванням видачі торговими організаціями довідок-рахунків у 2015 році, внаслідок реалізації повіреними особами доручень, право власності на автомобілі, грошові кошти з продажу яких є об'єктом оподаткування, перейшло від позивача до інших осіб, а тому і звітний період вважається 2015 рік.  

Зміна власника транспортного засобу відбувається з моменту внесення змін до Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ України, яке узгоджується нормами ЦК України.

При цьому, рішенням Лисянського районного суду не встановлювалась недійсність удаваного правочину, а лише застосовано до відносин між сторонами норми того правочину, який сторони дійсно мали на увазі. Однак, останнє не впливає на обов'язок сплати позивачем податкових зобов'язань, з урахуванням реалізації договірних відносин в 2015 році.

Як вбачається з викладеного, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів касаційної скарги, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що податковим органом у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.02.2017 №0000041700, №0000051700 та №0000061700.

Частиною першою-другою статті 77 КАС України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 17.10.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 05.12.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------
В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева
Т.М. Шипуліна
Судді Верховного Суду