ПОСТАНОВА
Іменем України

22 січня 2019 року 
м. Київ
справа №804/2212/14
касаційне провадження №К/9901/5921/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т.М.,
суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 (суддя Борисенко П.О.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 (головуючий суддя - Панченко О.М., судді: Чередниченко В.Є.,           Коршун А.О.) у справі № 804/2212/14 за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровські області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, Дніпропетровська міська рада про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» звернулось до суду з адміністративним позовом до Лівобережної об'єднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровські області, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просило зобов'язати відповідача прийняти податкові декларації з плати за землю за 2010 та 2011 роки. 
Дніпропетровський окружний адміністративний суд постановою від 14.05.2014 у задоволенні адміністративного позову відмовив.
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.06.2015 залишив постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 без змін. 
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» оскаржило їх у касаційному порядку. 
В касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2014, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 та прийняти нове рішення, яким зобов'язати Лівобережну об'єднану державну податкову інспекцію                                        м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровські області прийняти уточнюючі податкові декларації від 27.03.2014 до декларацій із плати за землю за 2010 та 2011 роки. 
В обґрунтування своїх вимог Товариство з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: пункту 50.1 статті 50, пункту 102.1 статті 102,              пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 120, 141  Земельного кодексу України, статті 377 Цивільного кодексу України, статей 71, 210, 212, 213, 214, 229 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в попередніх судових інстанціях).
Зокрема, наголошує на наявності в нього законних підстав для подання спірних уточнюючих податкових декларацій.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 19.08.2003 між позивачем (орендар) та Дніпропетровською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги, 77.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 24.11.2011 у справі           № 18/5005/12936/2011, яке набрало законної сили 25.12.2012, названий договір оренди земельної ділянки розірвано. 
В подальшому, 27.03.2014 позивачем подано до органу доходів і зборів  уточнюючі податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2010 та 2011 роки.
Листом від 02.04.2014 № 10172/10/04-64-18-03-15 Лівобережна об'єднана державна податкова інспекція м. Дніпропетровська Головного управління Міндоходів у Дніпропетровські області повідомила Товариство з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» про відмову в реєстрації зазначених уточнюючих податкових декларацій з огляду на їх подання з пропуском строку, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платою за землю є загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
Згідно з пунктом 269.1 статті 269 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв);  землекористувачі. 
За правилами пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності. 
Відповідно до пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. 
У справі, що розглядається, судами встановлено, що граничним терміном подання податкових декларацій з плати за землю за 2010 рік було 22.02.2010 (20.02.2010 - вихідний день (субота)), а за 2011 рік - 21.02.2011 (20.02.2011 - вихідний день (неділя)).
За правилами пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку. 
Вказаний строк згідно зі статтею 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) становить 1095 днів, він є присічним і поновленню не підлягає.
У свою чергу, судами з'ясовано, що граничним терміном подання Товариством з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» уточнюючих податкових декларацій із плати за землю за 2010 рік сплинув у лютому 2013 року, а за 2011 рік - у лютому 2014 року. Однак, відповідні уточнюючі податкові декларації подано позивачем лише 27.03.2014, тобто з пропуском 1095-денного строку, встановленого статтею 102 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Товариства з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін. 
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Електропівденмонтаж-3» залишити без задоволення.
Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2014 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10.06.2015 у справі № 804/2212/14 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                                                              Т.М. Шипуліна

                                                                                                    Л.І. Бившева
                                                                                                    
                                                                                                                В.В. Хохуляк