Постанова
Іменем України
 
10 грудня 2018 року
м. Київ
 
справа № 753/13868/16-ц
провадження № 61-31316св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Лесько А. О., Штелик С. П., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4,
відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю «Пролайн ТМ», Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація»,
третя особа - Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва»,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року у складі судді Каліушка Ф. А. та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року у складі колегії суддів: Крижанівської Г. В., Оніщука М. І., Шебуєвої В. А.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролайн ТМ» (далі - ТОВ «Пролайн ТМ»), Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (далі - КП «Київжитлоспецексплуатація»), за участю третьої особи - Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району міста Києва», про визнання недійсним договору сервітуту.
У грудні 2016 року ОСОБА_4 подала до суду клопотання, у якому просила зупинити провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва».
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/11351/16 за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва».
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявлені позивачем вимоги у позові до Київської міської ради спрямовані на скасування рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», наслідки розгляду цієї справи будуть мати істотне значення для вирішення справи, яка розглядається у Дарницькому районному суді м. Києва.
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року залишено без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду не спростовують.
У касаційній скарзі КП «Київжитлоспецексплуатація» просить зазначені судові ухвали скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, справу передати до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції всупереч положенням статті 201 ЦПК України необґрунтовано зупинив провадження у справі.
ОСОБА_4 та ТОВ «Пролайн ТМ» надали заперечення на касаційну скаргу, в яких просять касаційну скаргу відхилити, а постановлені в справі ухвали залишити без змін.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору сервітуту від 31 грудня 2014 року № ТМ-01-С/553, укладеного між ТОВ «Пролайн ТМ» та КП «Київжитлоспецексплуатація».
У подальшому ОСОБА_4 подала клопотання про зупинення провадження у справі у зв'язку з оскарженням в Окружному адміністративному суді м. Києва рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», яке було підставою для укладення оспорюваного договору сервітуту.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 липня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення.
Задовольняючи клопотання ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва у справі за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», суд першої інстанції, з висновком якого погодися суд апеляційної інстанції, виходив з того, що результати вирішення спору та встановлені обставини можуть вплинути на результат рішення у цій справі.
Колегія суддів вважає обґрунтованими висновки судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 ЦПК України 2004 року суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. 
Відповідно до роз'яснень, які містяться у пункті 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» підставою для зупинення провадження у справі, як зазначено в пункті 4 частини першої статті 201 ЦПК України, є неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується лише в тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішенні питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
У запереченнях на позов КП «Київжитлоспецексплуатація» посилалося на рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» як на таке, що підтверджує повноваження КП «Київжитлоспецексплуатація» на укладення оспорюваного правочину.
Заявлені позивачем вимоги у позові до Київської міської ради спрямовані на скасування рішення Київської міської ради від 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», наслідки розгляду цієї справи будуть мати істотне значення для вирішення справи, яка розглядається у Дарницькому районному суді м. Києва.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 203 ЦПК України 2004 року провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 4 частини першої статті 201 ЦПК України - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про неможливість розгляду справи до вирішення спору Окружним адміністративним судом м. Києва, отже, наявні підстави для задоволення клопотання позивача про зупинення провадження у справі.
Доводи касаційної скарги є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах процесуального законодавства, не спростовують висновків судів та не впливають на правильність постановлених ними ухвал.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, ухвали судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 31 січня 2017 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 
 
Судді:                                                                                                С. Ю. Мартєв 

                                                                                                            А.О. Лесько   

                                                                                                            С.П. Штелик