П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 листопада 2018 року
м. Київ
Справа № 800/532/16
Провадження № 11-712заі18                                      
Велика Палата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Прокопенка О. Б.,
суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І.,                Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., 
за участю:
секретаря судового засідання - Ключник А. Ю.,
учасників справи:
представника позивача - ОСОБА_3,
представника відповідача - ДолговаЮ. В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_5 до Верховної Ради України (далі - ВРУ) про визнання дій протиправними та скасування постанови
за апеляційними скаргами ВРУ, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від                      11 травня 2018 року (у складі колегії суддів Стародуба О. П., Бучик А. Ю., Гімона М. М., Коваленко Н. В., Кравчука В. М.),
УСТАНОВИЛА:
У жовтні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до Вищого адміністративного суду України як суду першої інстанції з позовом, у якому з урахуванням уточнень позовних вимог просив:
- визнати протиправними дії або бездіяльність ВРУ щодо неповідомлення судді Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_5. про проведення позачергового засідання ВРУ від 29 вересня 2016 року;
- визнати протиправними дії або бездіяльність ВРУ стосовно неоголошення подання Вищої ради юстиції щодо рекомендації звільнити ОСОБА_5 з посади судді Київського районного суду міста Одеси за порушення присяги;
- визнати протиправними дії ВРУ щодо голосування втретє за проект Постанови                № 3581-2 про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Київського районного суду міста Одеси, яке відбулось о 12 годині 32 хвилини 58 секунди;
- визнати незаконною Постанову ВРУ від 29 вересня 2016 року № 1603-VIII «Про звільнення судді», якою ОСОБА_5 звільнено з посади судді Київського районного суду міста Одеси у зв'язку з порушенням присяги судді (далі - Постанова                             № 1603-VIII) та скасувати її;
- закрити дисциплінарне провадження щодо ОСОБА_5
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_5 зазначив, що Постанова № 1603-VIII прийнята з порушенням процедури звільнення з посад суддів, передбаченої статтею 216, частинами четвертою і п'ятою статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України, затвердженого Законом України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI                                 (далі - Регламент ВРУ), оскільки звільнення його з посади судді відбулось за його відсутності, під час перебування у відпустці, без належного повідомлення про розгляд питання про його звільнення, без опублікування в газеті «Голос України» повідомлення про проведення 29 вересня 2016 року позачергового засідання з переліком внесених на розгляд порядку денного питань, а також без оголошення головуючим на пленарному засіданні подання Вищої ради юстиції про звільнення позивача.
Крім того, позивач вказав на незаконність проведення відповідачем третього голосування за проект Постанови про його звільнення, оскільки за змістом частини дев'ятої статті 216-1 Регламенту ВРУ після неодержання у результаті повторного (другого) голосування необхідної кількості голосів пропозиція про звільнення судді ОСОБА_5. мала вважатися відхиленою.
До того ж, на переконання позивача, проект Постанови № 3581-2 про його звільнення, який був поданий та зареєстрований депутатом ОСОБА_7, не мав розглядатися ВРУ, оскільки у розумінні частини другої статті 105 Регламенту ВРУ така постанова мала вважатися відкликаною у зв'язку з достроковим припиненням повноважень зазначеного депутата.
Також, ОСОБА_5 послався на порушення відповідачем положень статті 84 Конституції України, статті 24 Закону України від 17 листопада 1992 року № 2790-ХІІ «Про статус народного депутата України», частини 3 статті 47 Регламенту ВРУ щодо обов'язкового голосування депутатами особисто, адже народні депутати України здійснювали голосування за своїх колег, які не були присутні на засіданні. 
Позивач вказував і на те, що його звільнено після спливу строку притягнення судді до відповідальності, а порушення, наведене у поданні Вищої ради юстиції про його звільнення не свідчать про порушення ним присяги судді.
11 січня 2018 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду прийняв справу до свого провадження, а рішенням від 11 травня 2018 року позов ОСОБА_5 частково задовольнив: визнав протиправними дії ВРУ з розгляду питання про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Київського районного суду м. Одеси за порушення присяги на позачерговому засіданні 29 вересня 2016 року; визнав незаконною та скасував Постанову № 1603-VIII. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції керувався тим, що відбулося порушення права позивача на участь у процесі прийняття оскаржуваного рішення у зв'язку з невиконанням відповідачем вимог частини п'ятої статті 216-1 Регламенту ВРУ про обов'язкове повідомлення судді про проведення засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання. Судом також вказано на порушення порядку адміністративної процедури розгляду питання про звільнення позивача у зв'язку з неоголошенням головуючим на пленарному засіданні ВРУ подання Вищої ради юстиції про звільнення судді, що передувало б обговоренню питання про звільнення позивача, яке також не відбулося.
ВРУ подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення цього суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 
Скарга мотивована тим, що враховуючи встановлений частиною восьмою статті 19 Регламенту ВРУ стислий (триденний) строк скликання позачергового пленарного засіданняВРУ та невідкладного характеру питань, які на вимогу Глави Держави мали бути розглянуті на такому засіданні, відповідач вчинив усі можливі та залежні від нього і необхідні дії, передбачені чинним законодавством, спрямовані на забезпечення своєчасного, об'єктивного і всебічного розгляду питання стосовно звільнення позивача з посади з одночасним наданням можливості реалізації останнім свого права на захист, зокрема, і щодо його участі в процесі прийняття оскаржуваного рішення, про що свідчить направлення позивачу термінової урядової телеграми та розміщення у день визначення дати засідання ВРУ відповідного оголошення на її веб-сайті. На обґрунтування дотримання ВРУ процедури розгляду питання про звільнення позивача скаржник також вказує на те, що Регламентом ВРУ не передбачено обов'язку головуючого на пленарному засіданні повністю оголошувати подання Вищої ради юстиції про звільнення судді за порушення присяги.
У відзиві на апеляційну скаргу ВРУ представник позивача вказує на безпідставність доводів скаржника про повідомлення ОСОБА_5 про дату розгляду питання про його звільнення у встановленому законом порядку.
ОСОБА_5 та його представник також подали апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, у яких, посилаючись на неправильне застосування цим судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просять скасувати його рішення та ухвалити нове - про задоволення позову в повному обсязі.
Обґрунтовуючи скарги, позивач та його представник зазначили таке:
- суд незаконно відхилив посилання ОСОБА_5 на факти неособистого голосування народними депутатами України за проект постанови про його звільнення, адже депутати ОСОБА_10, ОСОБА_11,ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_6, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19,                ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28,                   ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31 не пройшли особисту письмову реєстрацію перед засіданням ВРУ, а депутати ОСОБА_32, ОСОБА_33 та ОСОБА_34 були у закордонному відрядженні. Отже, зазначені депутати були відсутні на засіданні ВРУ 29 вересня 2016 року, проте їх картки прийняли участь у голосуванні;
- суд незаконно відхилив доводи ОСОБА_5 про те, що проект постанови ВРУ про його звільнення є відкликаним у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата ОСОБА_7, який його вніс;
-суд необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про протиправність неодноразового повторного (третього) голосування за проект постанови про звільнення ОСОБА_5
- суд незаконно відмовив у задоволенні позовних вимог про закриття дисциплінарного провадження щодо судді ОСОБА_5., адже його було звільнено із посади після спливу строків для притягнення до дисциплінарної відповідальності. 
ВРУ у відзиві на апеляційні скарги позивача та його представника вказала на правильність висновків суду першої інстанції, якими мотивовано відмову в задоволенні частини позовних вимог.
У судовому засіданні представники позивача та ВРУ підтримали свої скарги, надали пояснення, аналогічні наведеним у них та відповідних відзивах доводам. 
Дослідивши наведені в апеляційних скаргах та відзивах на неї доводи, заслухавши представників позивача та відповідача, Велика Палата Верховного Суду переглянула оскаржуване судове рішення і не виявила порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати.
У ході розгляду справи суд установив таке.
ОСОБА_5 із серпня 1980 року по червень 1987 року працював народним суддею Луцького міського народного суду Волинської області.
Постановою Верховної Ради України від 29 листопада 2001року № 2869-ІІІ позивач обраний на посаду судді Київського районного суду м. Одеси безстроково.
27 грудня 2001 року позивач склав присягу судді.
Відповідно до Указу Президента України від 1 червня 2004 року № 597/2004 позивача призначено на посаду заступника голови цього ж суду.
11 лютого 2014 року Вища рада юстиції розглянула рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 30 травня 2013 року щодо внесення подання про звільнення позивача з посади судді Київського районного суду м. Одеси за порушення присяги, висновок секції з питань призначення суддів на посади та звільнення їх з посад від 17 грудня 2013 року, матеріали перевірки, проведеної членом Вищої ради юстиції Отрош І. О. за вказаною рекомендацією, та прийняла рішення про внесення подання до ВРУ про звільнення позивача з посади судді Київського районного суду м. Одеси.
Підставою для рішення про внесення такого подання стали висновки Вищої ради юстиції про обґрунтованість висновків Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, викладених у рішенні від 30 травня 2013 року № 1590/дп-30 про направлення рекомендації для вирішення питання щодо внесення подання про звільнення позивача з посади судді Київського районного суду м. Одеси, відповідно до якого позивач при розгляді судових справ не виконав обов'язки судді щодо справедливого та безстороннього розгляду і вирішення судових справ відповідно до закону із дотриманням засад і правил судочинства, порушення при вирішенні судових справ норм процесуального і матеріального права, а також вчинення дій, що порочать звання судді і можуть викликати сумнів у його об'єктивності, неупередженості та незалежності.
11 лютого 2014 року ОСОБА_5 оскаржив зазначене рішення Вищої ради юстиції до Вищого адміністративного суду України, який постановою від 19 червня 2014 року (справа № 800/148/14) відмовив у задоволенні позову, вказавши на законність оскаржуваного рішення.
24 лютого 2014 року Вища рада юстиції внесла до Верховної Ради України подання від 17 лютого 2014 року № 12/0/12-14 про звільнення позивача з посади судді Київського районного суду м. Одеси у зв'язку з порушенням присяги судді, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції апарату Верховної Ради України на такому поданні.
Наказом в.о. голови Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2016 року                № 82-в позивачу надано щорічну основну та додаткову відпустку тривалістю                     58 календарних днів з 5 вересня по 2 листопада 2016 року включно.
3 грудня 2015 року під № 3581-2 сектором реєстрації законопроектів апарату ВРУ зареєстровано проект Постанови Верховної Ради України «Про звільнення судді», внесений Головою ВРУ ОСОБА_7 14 квітня 2016 року Головою ВРУ обрано Парубія А. В.
Розпорядженням Голови ВРУ Парубія А. В. від 27 вересня 2016 року № 352 на вимогу Президента України про скликання позачергового пленарного засідання ВРУ восьмого скликання та відповідно до частини восьмої статті 19 Регламенту ВРУ, прийнято рішення про скликання позачергового засідання на 10 годину 29 вересня 2016 року, на якому буде розглянуто питання про звільнення суддів.
27 вересня 2016 року о 19 год. 15 хв. прес-служба апарату ВРУ розмістила на офіційному веб-сайті цього органу інформацію із запрошенням для участі суддів у розгляді на засіданні питання про звільнення суддів, у тому числі позивача.
Про розгляд питання про звільнення ОСОБА_5 з посади судді на позачерговому засіданні ВРУ 29 вересня 2016 року позивачу 27 вересня 2016 року направлено урядову телеграму за місцем його роботи до Київського районного суду м. Одеси.
Згідно з інформацією поштового відділення урядова телеграма надійшла до Київського районного суду м. Одеси 28 вересня 2016 року та вручена спеціалісту канцелярії.
29 вересня 2016 року ВРУ прийняла Постанову № 1603-VIII про звільнення ОСОБА_5 з посади судді Київського районного суду м. Одеси відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України у зв'язку з порушенням присяги судді.
За результатами голосування за рішення про звільнення позивача з посади судді проголосувало 230 народних депутатів.
Надаючи оцінку викладеним у скаргах та відзиві на неї доводам учасників справи, Велика Палата Верховного Суду керується таким.
У справі щодо оскарження дій та актів ВРУ суд перевіряє їх на відповідність критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.
Частинами третьою, п'ятою статті 116 Закону України від 7 липня 2010 року                  № 2453-VІ  «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) було передбачено, що звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням Вищої ради юстиції після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР«Про Вищу раду юстиції».
На підставі подання Вищої ради юстиції ВРУ приймає постанову про звільнення судді з посади.
Порядок підготовки і проведення сесій ВРУ, її засідань, формування державних органів, законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій ВРУ визначає Регламент цього органу.
Частинами третьою, четвертою статті 216-1 Регламенту ВРУ передбачено, що подання про звільнення судді, обраного безстроково, вноситься до ВРУ Вищою радою юстиції. Обговорення питання про звільнення судді, обраного безстроково, на пленарному засіданні ВРУ починається з оголошення головуючим подання Вищої ради юстиції.
Після доповіді суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ.
При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п'ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов'язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання Верховної Ради, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання Верховної Ради, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.
Кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали.
За наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється за умов перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та невідкликання внесеного подання.
Рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою ВРУ. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п'ятої            статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо.
Отже, оголошення подання про звільнення судді, доповідь, обговорення, виступ судді або/та його представника, запитання до них народних депутатів, неголосування у разі наявності зауважень до подання - це стадії прийняття відповідного рішення парламентом. Задля забезпечення критерію обґрунтованості рішення ВРУ має ретельно досліджувати наявні матеріали, може збирати додаткові документи, пояснення осіб тощо. 
Крім того, критерій щодо прийняття рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. ВРУ, як орган державної влади, зобов'язана застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо, якщо воно матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження. 
Аналіз положень статті 216-1 Регламенту ВРУ свідчить про те, що присутність судді при розгляді питання про його звільнення є обов'язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання. Лише повторне неприбуття належно повідомленого судді дозволяє Парламенту розглянути питання про його звільнення за його відсутності.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) наголосив, що, зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилки. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (див. рішення у справі «Лелас протии Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74).
У рішенні від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту.
Судом встановлено, що позивач на момент прийняття оскаржуваної постанови перебував у щорічній черговій відпустці і в цей період був відсутній за місцем роботи, куди 27 вересня 2016 року було направлено урядову телеграму про розгляд подання про звільнення його з посади судді. Зазначена телеграма була вручена працівнику канцелярії суду, при цьому доказів того, що керівник Київського районного суду                м. Одеси чи працівник канцелярії сповістив позивача про розгляд питання про його звільнення на засіданні Верховної Ради України в матеріалах справи відсутні. 
Наведене свідчить про те, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд питання про його звільнення.
Таким чином, невиконання відповідачем вимог частини п'ятої статті 216-1 Регламенту ВРУ про обов'язкове повідомлення судді про проведення засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання, призвело до порушення права позивача на участь у процесі прийняття щодо нього рішення.
Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи ВРУ про належне повідомлення позивача про розгляд питання про його звільнення у зв'язку з розміщенням відповідної інформації на офіційному веб-сайті, оскільки її оприлюднення не доводить того, що позивачу було повідомлено/відомо про дату та час розгляду питання про його звільнення.
Також Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновками суду першої інстанції про недотримання ВРУ вимог частини четвертої статті 216-1 Регламенту, якими передбачено, що обговорення питання про звільнення судді, обраного безстроково, на пленарному засіданні ВРУ починається з оголошення головуючим подання Вищої ради юстиції, що, в свою чергу, під час розгляду питання про звільнення ОСОБА_5 відповідачем зроблено не було. 
Це підтверджується витягом зі стенограми позачергового засідання від 29 вересня 2016 року, яка відповідно до частини першої статті 56 Регламенту ВРУ є офіційним документом, що підтверджує процес обговорення і прийняття рішень парламентом. 
Так, згідно з цим витягом головуючий на позачерговому пленарному засіданні                 29 вересня 2016 року повідомив про надходження до Верховної Ради України подання Вищої ради юстиції про звільнення суддів за порушення присяги та надав слово голові Комітету з питань правової політики та правосуддя та Голові Вищої ради юстиції. 
Зазначена стенограма не містить інформації про початок обговорення питання про звільнення позивача та оголошення головуючим на пленарному засіданні ВРУ подання Вищої ради юстиції про його звільнення.
Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи ВРУ про відсутність у головуючого на пленарному засіданні обов'язку повністю оголошувати подання Вищої ради юстиції про звільнення судді за порушення присяги, оскільки таке твердження суперечить закріпленому у частині четвертій статті 216-1 Регламенту ВРУ правилу.
Ураховуючи наведене, ВеликаПалата Верховного Суду вважає, правильним висновок суду першої інстанції про те, що названі вище порушення ВРУ порядку адміністративної процедури розгляду питання про звільнення позивача з посади судді свідчать про незаконність прийнятої за наслідками такого розгляду постанови та є підставою для її скасування.
Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в частині закриття дисциплінарного провадження. Так, на обґрунтування цієї вимоги позивач наводить доводи щодо відсутності в його діях складу дисциплінарного проступку та закінчення строку притягнення до дисциплінарної відповідальності. Проте такі обставини були предметом розгляду Вищим адміністративним судом України, який постановою від 19 червня 2014 року (№ 800/148/14) відмовив у задоволенні позову ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення Вищої ради юстиції про внесення подання про його звільнення.
Посилання позивача на те, що проект постанови ВРУ про його звільнення є відкликаним відповідно до статті 105 Регламенту ВРУ, оскільки був поданий на той час Головою ВРУ народним депутатом ОСОБА_7, повноваження якого були припинені 14 червня 2016 року, Велика Палата Верховного Суду вважає помилковими з огляду на таке.
Аналіз положень пункту 1 частини п'ятої, пунктів 1 і 2 частини шостої статті 89, частини другої статті 105 Регламенту ВРУ свідчить, що постанова про звільнення судді не є законопроектом, оскільки не містить положення нормативного характеру.
У свою чергу, норма частини другої статті 105 Регламенту ВРУ щодо підстави, за якої законопроект вважається відкликаним, не поширюється на проект постанови про звільнення судді.
Положення частини третьої статті 138 Регламенту ВРУ, згідно з якими постанови та інші акти ВРУ приймаються з дотриманням процедури, передбаченої для розгляду законопроектів у першому читанні з прийняттям їх у цілому, якщо ВРУ не прийнято іншого рішення, стосуються процедури, передбаченої для розгляду законопроектів, і не стосуються процедури їх відкликання.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив такі доводи позивача.
Велика Палата Верховного Суду також погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність достатніх доказів порушення відповідачем процедури голосування народними депутатами. 
Крім того, Велика Палата Верховного Суду вважає безпідставними посилання               ОСОБА_5 на порушення відповідачем частини дев'ятої статті 216-1 Регламенту ВРУ у зв'язку з проведенням третього голосування за проект постанови про його звільнення.
Так, із наданої ВРУ стенограми частини засідання парламенту 29 вересня 2016 року убачається, що проект постанови про звільнення ОСОБА_5 ставився на голосування тричі. За наслідками перших двох голосувань постанова не набрала необхідної кількості голосів для прийняття рішення. Рішення про звільнення позивача було прийняте за третім голосуванням.
Відповідно до частини дев'ятої статті 216-1 Регламенту ВРУ в разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів народних депутатів за звільнення з посади судді, обраного безстроково, з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п'ятої статті 126 Конституції України, проводиться повторне голосування.
Наведена норма не встановлювала обов'язкуВРУ на прийняття відповідного рішення максимум двома, як стверджує позивач, голосуваннями народних депутатів. Закріплене у ній правило передбачає можливість проведення повторного голосування в разі неодержання необхідної для прийняття рішення кількості голосів, що і було зроблено для прийняття рішення про звільнення судді ОСОБА_5.
Водночас згадані вище порушення ВРУ, допущені при розгляді питання про звільнення ОСОБА_5 з посади судді на пленарному засіданні п'ятої сесії ВРУ восьмого скликання 29 вересня 2016 року, свідчать про вчинення відповідачем протиправних дій з розгляду такого питання, а тому висновок суду першої інстанції про наявність підстав для скасування Постанови ВРУ від 29 вересня 2016 року                    № 1603-VIIIє правильним.
Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правові висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду скаржниками не спростовані.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, частини першої статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення,                        а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене та керуючись статтями 242, 266, 315, 316, 322 КАС, ВеликаПалата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
1. Апеляційні скарги Верховної Ради України, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 залишити без задоволення.
2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від                      11 травня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. С. Князєв
Суддя-доповідач | | О. Б. Прокопенко |
Судді:                                           С. В. Бакуліна | Л. М. Лобойко |
В. В. Британчук | Н. П. Лященко |
Д. А. Гудима | Л. І. Рогач |
В. І. Данішевська | І. В. Саприкіна |
О. С. Золотніков | О. М. Ситнік |
О. Р. Кібенко | В. Ю. Уркевич |