ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2019 року 
м. Київ

Справа №  903/33/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т. Б. - головуючого, Пількова К. М., Чумака Ю. Я.,
секретар судового засідання - Підгірська Г. О.,
за участю представників: 
позивача - не з'явилися,          
відповідача - Андрусяка І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу виконавчого комітету Луцької міської ради
на постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 (судді: Петухов М. Г., Маціщук А. В., Олексюк Г. Є.) і рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2018 (суддя Якушева І. О.) у справі № 903/33/18
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП "Санрайз" ЛТД 
до виконавчого комітету Луцької міської ради
про визнання недійсним пункту договору і внесення змін до договору,
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень 
1.1. У січні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТП "Санрайз" ЛТД (далі - ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД) звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до виконавчого комітету Луцької міської ради про:
- визнання недійсним пункту 2.2.15 договору від 20.04.2016 № 14 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, укладеного між виконавчим комітетом Луцької міської ради і ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД у частині бездотаційного перевезення пасажирів пільгових категорій;
- внесення змін до договору від 20.04.2016 № 14 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом і доповнення його підпунктами 2.1.5 - 2.1.8 у такій редакції:
"2.1.5. Спільно з перевізником не рідше одного разу на рік або на вимогу перевізника проводить обстеження пасажиропотоків, стану доріг, де проходять маршрути, їх освітлення, наявності на маршруті покажчиків зупинок, павільйонів очікування, облаштування кінцевих зупинок.
2.1.6. Визначає види та обсяги пільгових перевезень, порядок організації пільгового проїзду окремих категорій громадян та здійснення компенсації перевізнику витрат за пільгові перевезення.
2.1.7. Проводить перевізнику компенсацію витрат за пільгові перевезення окремих категорій громадян. Компенсація витрат на відповідний рік здійснюється на підставі договору на здійснення компенсаційних виплат перевізнику за перевезення пільгових категорій громадян за рахунок коштів місцевого бюджету, що є невід'ємною частиною даного договору.
2.1.8. Погоджує тарифи на перевезення, здійснює їх збільшення або зменшення. Збільшення або зменшення рівня тарифу відбувається на підставі звернення перевізника до організатора з наданням розрахунку на його зміну, або в іншому порядку, передбаченому чинним законодавством", а також викладення пункту 2.2.15 у такій редакції:
"2.2.15. Перевозить пасажирів пільгових категорій згідно з переліком, встановленим рішенням організатора на відповідний рік, не більше семи пасажирів одночасно в салоні автобусу під час руху на маршруті. Цей перелік вивішує в салоні транспортного засобу."
1.2. Позовну заяву із посиланням на положення статей 15, 16, 202, 204, 203, 215, 638 Цивільного кодексу України, статті 188 Господарського кодексу України, статті 91 Бюджетного кодексу України і статей 29, 31, 37 Закону України "Про автомобільний транспорт" обґрунтовано тим, що договором не визначено розміру і порядку компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів, що підтверджує відсутність згоди щодо усіх істотних умов, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт".
1.3. У відзиві на позовну заяву виконавчий комітет Луцької міської ради просив відмовити у її задоволенні, наголошуючи, що відповідач є організатором перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування у м. Луцьку, а договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, як передбачено статтею 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтями 7, 43 - 45 Закону України "Про автомобільний транспорт", пунктами 1, 5, 8, 46, 47, 49, 51, 53 Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 № 1081, укладається організатором за результатами проведеного конкурсу та є підставою для здійснення перевезень на маршрутах загального користування.
Відповідач зауважив, що згідно з чинним законодавством підставою для укладення договору з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування є прийняття за результатами проведеного конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування конкурсним комітетом рішення про визначення переможця та введення такого рішення у дію розпорядчим документом організатора, за відсутності якого рішення конкурсного комітету не набирає чинності як юридичний факт.
Виконавчий комітет Луцької міської ради зазначив, що згідно з відповідним рішенням від 02.03.2016 № 117-1 "Про проведення конкурсів на перевезення пасажирів за автобусними маршрутами загального користування" оголошено конкурс, який проведено 12.04.2016, відповідно до протоколу засідання конкурсного комітету з визначення перевізників м. Луцька ТОВ "Санрайз" визначено переможцем за маршрутом № 12. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.04.2016 № 235-1 затверджено результати конкурсу та доручено управлінню транспорту і зв'язку Луцької міської ради підготувати необхідні матеріали для укладення з відповідачем договору на перевезення пасажирів у м. Луцьку.
Водночас, як зауважив відповідач, порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у м. Луцьку визначено рішенням Луцької міської ради від 14.10.2010 № 659-1 (зі змінами і доповненнями), яким затверджено, зокрема, порядок проведення конкурсу, зразок заяви на участь у конкурсі та типовий договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом. 
На переконання відповідача, вимога позивача про внесення змін до спірного договору від 20.04.2016 № 14 без внесення змін до форми типового договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, затвердженої відповідним рішенням, суперечить законові.
Оскільки умову договору про перевезення перевізником додатково, окрім державного замовлення на соціально значущі послуги, безкоштовно та бездотаційно пасажирів пільгових категорій згідно із переліком, встановленим рішенням виконавчого комітету на відповідний рік, не більше семи пасажирів одночасно в салоні автобуса, було внесено до типового договору, який затверджено рішенням Луцької міської ради у 2010 році, на думку відповідача, цю умову визначено як істотну умову договору і конкурсу. Позивач, звертаючись із заявою про участь у конкурсі, про включення такої умови до договору був обізнаним, а підписуючи договір, засвідчив свою згоду із такою умовою договору.
При цьому законом не передбачено заборони здійснювати перевезення пасажирів пільгових категорій безоплатно та бездотаційно, як і не визначено розміру компенсації.
Таким чином, відповідач наполягав, що ним як організатором конкурсу дотримано вимоги закону, спірний договір не суперечить закону, інтересам суспільства, моральним засадам, а вимоги позивача є безпідставними.
2. Короткий зміст судових рішень у справі
2.1. Рішенням Господарського суду Волинської області від 31.05.2018, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.09.2018, задоволено позовні вимоги, визнано недійсним пункт 2.2.14 договору від 20.04.2016 № 14 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, укладеного між виконавчим комітетом Луцької міської ради і ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД у частині бездотаційного перевезення пасажирів пільгових категорій, а також внесено зміни до договору, доповнено його підпунктами 2.1.5 - 2.1.8 у редакції, запропонованій позивачем і викладеній у резолютивній частині судового рішення.
2.2. Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним пункту 2.2.14 договору від 20.04.2016 № 14, суди дійшли висновку, що зміст цього пункту не відповідає положенням статей 29, 31, 37 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки умовами зазначеного договору не передбачено розміру компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів і регулювання тарифів, механізму їх виплати.
2.3. Щодо позовних вимог про внесення змін до договору суди дійшли висновку про невідповідність у цьому випадку рішення органу виконавчої влади положення Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв'язку з чим відхилили доводи відповідача про те, що обов'язок перевізника надавати послуги з перевезення пільгових категорій пасажирів безкоштовно та бездотаційно передбачено рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 06.12.2017 № 743-1.
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечень на неї
3.1. Не погоджуючись із судовими рішеннями, виконавчий комітет Луцької міської ради у касаційній скарзі просить рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2018 і постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 у справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю, оскільки, на думку відповідача, не надаючи належної правової оцінки доводам виконавчого комітету Луцької міської ради, суд апеляційної інстанції погодився із помилковим висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.
3.2. Так, скаржник зазначає, що висновки, викладені в оскаржуваних судових рішеннях, щодо невідповідності умов типового договору, а також умов спірного договору № 14 нормам чинного законодавства є необґрунтованими та безпідставними, оскільки не дотримано передбаченого законом порядку визнання актів органів місцевого самоврядування такими, що не відповідають нормам закону. Водночас, рішенням Луцької міської ради від 14.10.2010 № 659-1 (зі змінами і доповненнями) затверджено Порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у м. Луцьку, зразок заяви на участь у конкурсі, типовий договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом та інше, а рішенням від 06.12.2017 № 743-1 передбачено обов'язок перевізника надавати послуги з перевезення пільгових категорій пасажирів безкоштовно та бездотаційно. Зазначені рішення органу місцевого самоврядування є чинними.
3.3. Виконавчий комітет Луцької міської ради акцентує, що умову договору про перевезення перевізником додатково, окрім державного замовлення на соціально значущі послуги, безкоштовно та бездотаційно пасажирів пільгових категорій згідно з переліком, встановленим рішенням виконавчого комітету на відповідний рік, було внесено до типового договору, затвердженого рішенням Луцької міської ради у 2010 році, отже така умова є істотною умовою договору. При цьому відбір перевізника здійснюється на конкурсній основі, а Порядок і типовий договір розміщенні у вільному доступі для ознайомлення. Отже, позивач, подаючи заяву на участь у конкурсі та підписуючи у подальшому договір, засвідчив свою згоду із цією істотною умовою договору і прийняв її як обов'язкову для виконання.
3.4. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "ВТП "Санрайз ЛТД" просить відмовити у її задоволенні, а судові рішення залишити без змін із підстав необґрунтованості та недоведеності доводів скаржника.
4. Розгляд касаційної скарги 
4.1. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
4.2. Суди попередніх інстанцій установили, що 20.04.2016 між виконавчим комітетом Луцької міської ради (організатор) і ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД (перевізник) укладено договір № 14 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, за змістом пунктів 1.1 і 1.2 якого організатор надає перевізнику право на перевезення пасажирів за маршрутом № 12 "Єршова - Окружна" (графік і режим виконання перевезень пасажирів: 13 автобусів у звичайному режимі руху) і визначає рухомий склад для роботи на цьому маршруті, а саме: автобуси, зазначені у додатку, який є невід'ємною частиною договору. Перевізник зобов'язується надавати транспортні послуги населенню на маршруті, зазначеному в пункті 1.1, на умовах, передбачених договором. 
Як убачається зі змісту пункту 2.2.15 договору від 20.04.2016 № 14 (наявного у матеріалах справи), додатково, окрім держзамовлення на соціально значущі послуги, безкоштовно та бездотаційно перевозить пасажирів пільгових категорій згідно з переліком, установленим рішенням виконавчого комітету на відповідний рік, не більше семи пасажирів одночасно в салоні автобусу під час руху на маршруті. Цей перелік вивішує у салоні транспортного засобу.
28.02.2017 між сторонами договору від 20.04.2016 № 14 підписано додаткову угоду, згідно з якою вилучено з договору на перевезення пасажирів автомобільним транспортом пункт 2.2.10 щодо забезпечення рівня посадового окладу водіїв не нижче 120 % мінімальної заробітної плати, гарантованої державою із відповідною зміною нумерації пунктів договору (т. 1 , а. с. 152).     
4.3. Предметом позову у справі, яка розглядається, є, зокрема, вимога ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД) про визнання недійсним пункту 2.2.15 договору від 20.04.2016 № 14 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом, укладеного між виконавчим комітетом Луцької міської ради і ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД у частині бездотаційного перевезення пасажирів пільгових категорій і внесення змін до договору шляхом доповнення його підпунктами 2.1.5 - 2.1.8 у редакції позивача, спрямованих на врегулювання відносин між перевізником та організатором щодо визначення розміру, порядку компенсації витрат перевізника (позивача) внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів, на підставі статей 15, 16, 202, 204, 203, 215, 638 Цивільного кодексу України, статті 188 Господарського кодексу України, статті 91 Бюджетного кодексу України і статей 29, 31, 37 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки, на думку позивача, договором не визначено розміру та порядку компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів, що підтверджує відсутність усіх істотних умов, визначених Законом України "Про автомобільний транспорт".
4.4. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що умовами спірного договору не передбачено розміру компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів і регулювання тарифів, механізму їх виплати, що свідчить про невідповідність спірного пункту 2.2.15 договору від 20.04.2016 № 14 (з урахуванням додаткової угоди від 28.02.2017) на перевезення пасажирів автомобільним транспортом у частині бездотаційного перевезення пасажирів пільгових категорій положенням статей 29, 31, 37 Закону України "Про автомобільний транспорт", у зв'язку із чим цей пункт договору слід визнати недійсним.
4.5. За змістом статті 7 Закону України "Про автомобільний транспорт" забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.
Згідно з частинами 1, 2 статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Договір про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування укладається організатором за результатами проведеного конкурсу та відповідно є єдиною підставою для здійснення перевезень на маршрутах загального користування.
Статтею 43 Закону "Про автомобільний транспорт" передбачено, що визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах. 
4.6. Як убачається із матеріалів справи, рішенням Луцької міської ради від 14.10.2010 № 659-1 (зі змінами і доповненнями) затверджено Порядок проведення конкурсу на перевезення пасажирів автобусних маршрутах загального користування у м. Луцьку (далі - Порядок), зразок заяви на участь в конкурсі, типовий договір на перевезення пасажирів автомобільним транспортом (далі - типовий договір) та інше (т. 1, а. с. 40 - 74).
Згідно з пунктом 5 Порядку метою визначення автомобільного перевізника на конкурсних засадах є: реалізація основних напрямів розвитку галузі автомобільного транспорту; створення безпечних умов для перевезення пасажирів автомобільним транспортом; покращення якості пасажирських перевезень; створення конкурентного середовища; забезпечення оновлення рухомого складу; підвищення рівня безпеки перевезень пасажирів; забезпечення виконання соціально значущих перевезень.
За змістом пункту 8 Порядку рішення про переможця конкурсу приймається конкурсним комітетом. Рішення конкурсного комітету обов'язкове для виконання організатором, крім випадків, передбачених пунктом 53 цього Порядку.
Відповідно до пункту 10 Порядку у конкурсі можуть брати участь автомобільні перевізники, які мають ліцензію на той вид послуг, що виносять на конкурс, на законних підставах використовують у достатній  кількості  сертифіковані  міські автобуси, відповідають вимогам статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт".
Згідно з пунктом 14 Порядку організатор залучає робочий орган, на який покладаються функції із підготовки матеріалів для проведення конкурсу, їх аналізу та оцінки відповідності конкурсних пропозицій перевізника-претендента умовам конкурсу, підготовки паспортів автобусних маршрутів і матеріалів для подальшого встановлення відносин між організатором та автомобільним перевізником - переможцем конкурсу. До проведення перевірки достовірності інформації, поданої перевізниками-претендентами, організатор може залучати територіальні підрозділи Міністерства транспорту та зв'язку України. Перевірка достовірності поданої інформації проводиться згідно з умовами та у порядку, що визначені Міністерством транспорту та зв'язку України та Державним комітетом України з питань регуляторної політики та підприємництва.
Пунктом 27 Порядку передбачено, що організатор або робочий орган публікує в офіційних друкованих засобах масової інформації не пізніше ніж за 30 календарних днів до початку конкурсу оголошення про конкурс, яке повинне містити, зокрема, таку інформацію: умови конкурсу; порядок одержання необхідної інформації про об'єкт конкурсу.
Рішення  про результати  конкурсу приймається  конкурсним комітетом на закритому засіданні у присутності не меншеяк половини його складу, у тому числі голови конкурсного комітету або його заступника, простою більшістю голосів. У разі рівного розподілу голосів вирішальним є голос голови конкурсного комітету (або за його відсутності - голос заступника голови конкурсного комітету) (пункт 46 Порядку).
Відповідно до пунктів 49 - 51 Порядку протокол засідання конкурсного комітету повинен містити інформацію про: номери та назви об'єктів конкурсу; найменування перевізників-претендентів; результати голосування членів конкурсного комітету або результати, отримані за бальною системою оцінки пропозицій перевізників-претендентів; рішення конкурсного комітету про визначення переможця конкурсу та перевізника-претендента, який за результатами розгляду посів друге місце.
Рішення конкурсного комітету щодо визначення переможця конкурсу вводяться у дію розпорядженням міського голови протягом не більш як 10 робочих днів із дня проведення конкурсу.
Витяги із протоколу засідання конкурсного комітету подаються на підставі письмової заяви перевізника-претендента протягом 30 днів з дня її надходження.
За змістом пункту 52 Порядку організатор укладає з переможцем конкурсу договір на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті згідно з умовами конкурсу. У разі письмової відмови перевізника-претендента, який став переможцем конкурсу, від укладення договору з організатором договір укладається з перевізником-претендентом, який посів друге місце. У договорі визначаються умови перевезень на маршруті (маршрутах) відповідно до визначеного об'єкта конкурсу.
4.7. Як убачається із матеріалів справи, згідно з рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 02.03.2016 № 117-1, зокрема, оголошено конкурси на перевезення пасажирів за автобусними маршрутами загального користування № 12, № 17, № 34 і доручено робочому органу для виконання функцій з підготовки матеріалів проведення конкурсу, їх аналізу та оцінки відповідності конкурсних пропозицій перевізника - претендента умовам конкурсу, та матеріалів для подальшого встановлення відносин між організатором та автомобільним перевізником - переможцем конкурсу опублікувати у друкованих засобах масової інформації оголошення про конкурси на перевезення пасажирів згідно з графіком проведення (т. 1, а. с. 31-32). Оголошення про проведення конкурсів опубліковано у відповідному місцевому виданні (газета від 10.03.2016 № 9; т. 1, а. с. 35).
4.8. Рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.04.2016 № 235-1 затверджено результати конкурсів на перевезення пасажирів у м. Луцьку відповідно до протоколу засідання конкурсного комітету від 12.04.2016 щодо визначення переможців і надання права на здійснення перевезення пасажирів у м. Луцьку за автобусними маршрутами загального користування, зокрема № 12 - ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД (т. 1, а .с 36).
4.9. Ураховуючи викладене, можна дійти висновку, що на момент подання документів про участь у конкурсі ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД були відомі умови конкурсу.
Оскільки виконавчим комітетом Луцької міської ради умову договору про перевезення перевізником додатково, окрім держзамовлення на соціально значущі послуги, безкоштовно та бездотаційно пасажирів пільгових категорій згідно з переліком, установленим рішенням виконавчого комітету на відповідний рік, не більше семи пасажирів одночасно в салоні автобусу під час руху на маршруті, було внесено до типового договору, затвердженого рішенням Луцької міської ради ще у 2010 році (рішення від 14.10.2010 № 659-1 зі змінами і доповненнями), цю умову було визначено як істотну умову договору і конкурсу зокрема. 
При цьому оскільки відбір перевізника відбувається на конкурсній основі, Порядок і Типовий договір належить до публічної інформації, наявності у вільному доступі для ознайомлення. 
Крім того звертаючись із заявою про участь у конкурсі на перевезення пасажирів на міському маршруті загального користування, ТОВ "ВТП "Санрайз" ЛТД підтвердило, зокрема, свою згоду брати участь у конкурсі відповідно до умов його проведення, визначених організатором, ознайомлення з об'єктом конкурсу та його основними характеристиками, а також укладення договору у разі перемоги у конкурсі.
4.10. Згідно з пунктом 6 статті 59 і пунктом 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті у межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Натомість матеріали справи не містять доказів скасування, визнання недійсним чи незаконним у встановленому законом порядку рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 14.10.2010 № 659-1 "Про конкурси на перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у м. Луцьку".
Крім того, обов'язок перевізника надавати послуги з перевезення пільгових категорій пасажирів безкоштовно та бездотаційно визначено також у рішенні виконавчого комітету Луцької міської ради від 06.12.2017 № 743-1, доказів нечинності якого у матеріалах справи також немає (т. 1, а. с. 81-82).   
4.11. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За змістом статей 626- 629 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. 
Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 525 і 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно зі статтею 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
За змістом частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу. 
Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
Під час розгляду позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце (постанова Верховного Суду України від 06.07.2016 у справі № 910/1891/14).
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, наведена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
5. Висновки Верховного Суду
5.1. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
5.2. За змістом пункту 3 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частини 1, 3 статті 311 цього Кодексу).
5.3. Отже, ураховуючи викладені положення чинного законодавства, а також установлені судами попередніх інстанцій обставини, зокрема щодо укладення спірного договору за результатами проведеного конкурсу, порядок проведення якого затверджено відповідним рішенням органу місцевого самоврядування, доказів визнання нечинним (незаконним) якого матеріали справи не містять, колегія суддів вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для визнання недійсним пункту цього договору та внесення до нього змін у редакції позивача передчасними та помилковими.
5.4. Беручи до уваги викладене, судові рішення у справі підлягають скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову та ухваленням нового рішення про відмову у позові повністю. 
6. Розподіл судових витрат
6.1. За змістом статті 315 Господарського процесуального кодексу України у резолютивній частині має бути зазначено, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, у зв'язку з чим судовий збір, сплачений виконавчим комітетом Луцької міської ради за подання апеляційної та касаційної скарг, підлягає стягненню з позивача.
Керуючись статтями 129, 300, 301, пунктом 3 частини 1 статті 308, статтями 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу виконавчого комітету Луцької міської ради задовольнити.  
2. Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 і рішення Господарського суду Волинської області від 31.05.2018 у справі                           № 903/33/18 скасувати.
3. Ухвалити нове рішення. 
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП "Санрайз" ЛТД до виконавчого комітету Луцької міської ради про визнання недійсним пункту договору і внесення змін до договору № 14 на перевезення пасажирів автомобільним транспортом від 20.04.2016 відмовити.
4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТП "Санрайз" ЛТД на користь виконавчого комітету Луцької міської ради судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у сумі 5 286,00 грн і за подання касаційної скарги у сумі    7 048,00 грн.
Доручити Господарському суду Волинської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            Т. Б.  Дроботова

Судді                                                                                                           К. М. Пільков
                                                                                                                      
                                                                                                                         Ю. Я. Чумак